ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/4081/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Дєдов" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 р. (суддя Дегтярьова С.В.)   в адміністративній справі №340/4081/21 за позовом   Селянського (фермерського) господарства "Дєдов"   до   Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, про визнання протиправною та скасування постанови,-                       

В С Т А Н О В И В:

          Селянське (фермерське) господарство «Дєдов» звернулося з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №281178 від 07 липня 2021 р. на суму 17000 грн.
          В обгрунтування позову зазначалось про відсутність законних підстав для застосування штрафу, оскільки загального вагового показника не перевищено, а при винесенні спірної постанови не враховано порядку визначення критеріїв великовагового транспортного засобу, а саме - допустимої похибки в 2% при зважуванні, на яку, як вважає позивач, повинен був бути зменшений ваговий показник перевищення, а також не враховано того, що вантаж (екскаватор) неможливо було завантажити в інший спосіб без перевищення вагових параметрів. Також позивач стверджував, що він був позбавлений права прийняти участь при розгляді справи про порушення, надати пояснення та подати докази, оскільки така справа розглянута без його участі.
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
          Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, задовольнивши позов. В обґрунтування апеляційної скарги скаржником наведено аргументи адміністративного позову.
          Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
          Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Судом першої інстанції встановлено, що  посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22 травня 2021 року на а/д М-05 км 210 проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, зокрема, проведено перевірку транспортного засобу марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марка NOOTEBOOM модель OSD-42-03V, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ) належать на праві власності СФГ "Дєдов" шляхом здійснення габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу (а.с.38-42). Відповідно до чеку зважування №8100, сформованого технічними засобами габаритно-вагового контролю 22 травня 2021 року о 03:15 год., у результаті зважування в динаміці було зафіксовано такі навантаження на осі зазначеного вище транспортного засобу: перша вісь 5600 кг; друга вісь 12250 кг; третя вісь 6600 кг; четверта вісь 6550 кг; п`ята вісь 6700 кг (а.с.44). За результатами перевірки складено довідку про результати габаритно-вагового контролю від 22 травня 2021 року № 027969 та акт №0051128 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22 травня 2021 року, яким встановлено, що навантаження на одиночну вісь становило 12,25 т при нормативно допустимих 11 т (а.с.49-50). Також складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22 травня 2021 року, яким встановлено порушення, а саме - перевищення встановлених вагових обмежень понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (перевищення 11,36%), відповідальність за яке передбачена  статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Із цим актом перевірки ознайомлено водія ОСОБА_1 , який вказав що інакше не можливо було провести завантаження екскаватору (а.с.48).На підставі акта перевірки начальник Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки - начальник відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Кіровоградській області виніс постанову від 07 липня 2021 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00    грн. (а.с.10). Вказана постанова позивачем була оскаржена до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої дійшов висновку про правомірність спірної постанови.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин, які врегульовано наступними нормативно-правовими актами.
          Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України  «Про дорожній рух»  № 3353-XII, відповідно до частини 2 статті 29 якого з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
          Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено  постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006  № 1567, згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
          Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.
          Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено  постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р.  "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування".
          Згідно з ч.4 ст.48 Закону України  «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
          Пунктом 3  постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007  «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»  установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України
          Відповідно до ст.1 Закону України  «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
          Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
          Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України  «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
          Статтею 33 Закону України  «Про автомобільні дороги»  передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
          Згідно пункту 22.5  Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
          З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.05.2021 вбачається, що повна маса транспортного засобу становила 37,7 т., а фактичні осьові навантаження становили: 1) 5,60 т; 2) 12,25 т; 3) 6,60 т.; 4) 6,55 т.; 5) 6,70 т. (а.с.12), що у відсотковому співвідношенні складає більше 10 % від допустимого.
Таким чином наявне порушення позивачем Закону України  «Про автомобільні дороги», оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що в свою чергу дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.
          Щодо доводів скаржника про неврахування відповідачем при застосуванні штрафу похибки у 2%, внаслідок чого ним визначено невірний склад правопорушення.
          Пункт 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 допускає перевищення вагових параметрів порівняно із визначеними у пункті 22.5 Правил № 1306 на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
          Для визначення підстав для звільнення позивача від відповідальності необхідно визначити навантаження в межах 2 %.
          Так, при допустимій нормі навантаження у 11 т. на вісь,  2 відсотки складає 0, 22 т. (11 х 2%). При виявленні навантаження на вісь у 11,22 т. перевізник звільняється від обов`язку оформлювати дозвіл, оскільки таке навантаження вважається в межах допустимої 2% похибки.  
Позивач помилково трактує положення наведеного вище нормативно-правового акту, вважаючи, що при будь-якому перевищенні навантаження необхідно враховувати похибку у 2%. Суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що законодавство не містить обов`язку контролюючого органу при вирішенні питання про застосування штрафу зменшити відсоткове вагове перевищення параметру на величину (2%).
Відтак, доводи скаржника в цій частині колегія суддів вважає неспроможними.
Також, скаржник стверджує, що відповідач позбавив його представника права бути присутнім під час розгляду матеріалів про порушення, права надавати пояснення та подавати додаткові докази.
Разом з цим, скаржником не повідомлено суд про те, які саме докази не враховані відповідачем при прийнятті спірної постанови. Обставина розгляду справи без участі представника автомобільного перевізника могла бути підставою для скасування спірної постанови у випадку  наявності доказів на спростування виявленого порушення. Однак, як зазначалось вище, такі докази відсутні. Пояснення позивача зводяться виключно до тлумачення ним положень нормативно-правових актів, які визначені судом як такі, що не є підставою для висновку про протиправність спірної постанови.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені  статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
          Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Дєдов" - залишити без задоволення.
          Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 р.  в адміністративній справі №340/4081/21 - залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 травня 2022 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до  частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук