ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/577/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №701/822/21 Категорія: 304090000 	Маренюк В. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       28 квітня 2022 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТОВ «Алекскредит» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, –

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ТОВ «Алекскредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням останньою умов кредитного договору від 10.04.2019 №2159691, у розмірі 17361,10 грн. та про стягнення судових витрат.
Відповідно до п. 1.1. договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця.
Відповідно до п. 5.1. та п. 5.2. Правил сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
На підставі п.п. 1.4., 1.6., 1.9. укладеного договору кредитодавець  10.04.2019 перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 8000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 10.05.2019 року (включно).
Пунктом 1.6. договору визначено ставки нарахування процентів, відповідно до якого базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,02%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%.
Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредит відповідачці у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальниці, що підтверджується довідкою від 09.08.2021 року, наданою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». 
10 травня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору про надання кредиту № 2159691 від 10.04.2019 р., відповідно до п. п. 1-2 якої Сторони дійшли згоди змінити узгоджений строк повернення кредиту № 2159691 з 10.04.2019 на 09.06.2019 включно. На дату укладання цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 10.04.2019 по 10.05.2019 у розмірі 448,00 грн., та плату (штраф) за порушення узгодженого строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн.
У порушення умов договору та додаткової угоди, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України 09.06.2019 відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим починаючи з 10.06.2019 у неї виник борг.
Відповідачка станом на 03.09.2021 має заборгованість - 17365,10 грн., яка складається з 8000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4080,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; 3850,00 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована у порядку ст. 625 ЦК України; 950,40 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 484,70 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
У позові позивач просив стягнути з відповідачки заборгованості за договором від 10.04.2019 №2159691 у розмірі 17361,10 грн. та судові витрати.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач не надав достатніх доказів про перерахунок коштів саме на рахунок відповідачки. Крім того, за умовами укладеного договору (п. 1.3) саме кредитодавець, тобто ТОВ «Алекскредит» надає позичальнику кредитні кошти в сумі 8000,00 грн., натомість на підтвердження надання позичальнику кредитних коштів позивача надав лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вих. № 5009-ВП від 09.08.2021.
Рішення оскаржено в апеляційному порядку позивачем.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на підтвердження перерахунку коштів на рахунок відповідачки, позивач просив суд першої інстанції в порядку ст. 84 ЦК України витребувати з АТ КБ «ПриватБанк» докази зарахування 10.04.2019 грошових коштів у сумі 8 000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (номер транзакції 16300156434526032776195942844276). Однак судом ухвалою від 13.12.2021, на думку позивача, було протиправно відмовлено в задоволенні цього клопотання з посиланням на те, що позивач не надав доказів про відсутність змоги самостійно отримати таке підтвердження. Крім того, не доведено, що саме на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено платіж. Вказане призвело до неправильного встановлення обставин у даній справі, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.
В апеляційній скарзі позивач просить витребувати з АТ КБ «ПриватБанк» підтвердження зарахування 10.04.2019 грошових коштів у сумі 8 000 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (номер транзакції 16300156434526032776195942844276), скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає даним вимогам закону.
Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 08.11.2017 вбачається, що після розірвання 08.11.2017 шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останній присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с. 129).
10.04.2019 ОСОБА_2 прийняла оферту №2159691 про укладення договору про надання кредиту.
10.04.2019 між ТОВ «Алекскредит» та  ОСОБА_2  був укладений договір про надання кредиту № 2159691 (а.с. 9-11), відповідно до якого остання отримала кредит шляхом переказу коштів на її платіжну картку у розмірі 8000,00 грн. на строк до 10.05.2019.
Договір містить посилання на Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця (п.1.1. договору).
Пунктами 1.3, 1.4 договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору, сума кредиту складає 8 000,00 грн. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.
Дата надання кредиту, узгоджений строк повернення кредиту і відповідна узгоджена дата повернення кредиту, сума кредиту (загальний розмір кредиту), проценти за користування кредитом, реальна процентна ставка за кредитом, абсолютне значення подорожчання кредиту вказані у графіку платежів, що визначається у додатку 1 до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Графік платежів складається окремо за умови дії акцій і/або програми лояльності у випадку повернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту та за умови дії базової і спеціальної процентної ставки у випадку погашення заборгованості поза межами узгодженого строку повернення кредиту (п. 1.8.).
Сторони встановлюють узгоджений строк повернення кредиту: 30 календарних днів, до 10.05.2019 включно (п. 1.9).
З боку позичальника договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатору PS2159691.
10 травня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання кредиту № 2159691 від 10.04.2019 (а.с. 12), відповідно до п. п. 1-2 якої Сторони дійшли згоди змінити узгоджений строк повернення кредиту № 2159691 від 10.04.2019 до 09.06.2019 включно. На дату укладання цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 10.04.2019 р. по 10.05.2019 р. у розмірі 448,00 грн., та плату (штраф) за порушення Узгодженого строку повернення Кредиту у розмірі 150,00 грн.
З боку позичальника додаткову угоду підписано за допомогою одноразового ідентифікатора ex1-2159691.
Листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вих. № 5009-ВП від 09.08.2021 року ТОВ «Алекскредит» повідомлено, що 10.04.2019 відповідно до договору ВП-220817-1 від 22.08.2017 було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» успішні перекази коштів на суму 8000,00 грн., маска картки 4731219112815232, код авторизації 253484, номер транзакції в системі WayForPay – 16300156434526032776195942844276 (а.с. 13).
Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 29-35) відповідачка станом на 03.09.2021 року має заборгованість - 17365,1 грн., яка складається з 8000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4080,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за Базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7%; 3850,00 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом за Спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована у порядку ст. 625 ЦК України; 950,40 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 484,70 грн. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі документи із банківських установ, щодо здійснення кредитодавцем перерахунку на картковий рахунок позичальниці кредитних коштів в сумі 8000,00 гривень, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У пропозиції укласти кредитний договір зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://alexcredit.ua/umovi).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору слідує, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.
Отже, підписуючи заявку про укладення кредитного договору, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вбачається, що між позивачем та відповідачкою укладено договір кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідачка ознайомилась та погодилась з ними.
Враховуючи факт підписання відповідачкою електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, слід дійти висновку про те, що укладення договору №2159691 від 10.04.2019 узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Отже, з огляду на наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про досягнення між сторонами домовленості щодо укладення кредитного договору.
Однак суд відмовив у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач не надав доказів про перерахування суми кредиту на рахунок відповідачки.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду вірним, виходячи з такого.
Листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вих. № 5009-ВП від 09.08.2021 року ТОВ «Алекскредит» повідомлено, що 10.04.2019 відповідно до договору ВП-220817-1 від 22.08.2017 було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» успішні перекази коштів на суму 8000 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 253484, номер транзакції в системі WayForPay – 16300156434526032776195942844276.
Однак, вказана довідка не містить даних що перераховані кошти в сумі 8 000 грн саме на карту ОСОБА_1 . Інших даних щодо рахунку відповідачки чи даних ідентифікації карткового рахунку позивачем суду не надано.
Крім того, за умовами укладеного договору (п. 1.3) саме кредитодавець, тобто ТОВ “Алекскредит“, надає позичальнику кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн., натомість на підтвердження надання позичальнику кредитних коштів посилається на лист ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ вих. № 5009-ВП від 09.08.2021 року.
Доводи апеляційної скарги, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та перерахував відповідачці кредитні кошти на її картковий рахунок у розмірі 8 000 грн, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки дані доводи не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.
Посилання апелянта на незаконну відмову в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції у своїй ухвалі від 13.12.2021 дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав доказів про відсутність змоги самостійно отримати з АТ КБ «ПриватБанк» відомості про зарахування на рахунок відповідачки тіла кредиту.
Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Крім того, позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що він звертався до банку у якому відкрито картковий рахунок позичальниці, на який за твердженням позивача, було перераховано грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. та йому було відмовлено у надані такої інформації. 
Саме тому, апеляційний суд відмовляє і задоволенні клопотання про витребування доказів, поданої в апеляційній скарзі. Крім того, апелянт не обґрунтував неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (стаття 367 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ТОВ «Алекскредит» про витребування доказів відмовити. 
Апеляційну скаргу ТОВ «Алекскредит» залишити без задоволення. 
Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді