Постанова
Іменем України
20 травня 2022 року
м. Київ
справа № 2-386/08           
провадження № 61-1243св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., 
Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 січня 2022 року у складі колегії суддів: 
Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - 
ВАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 січня 
2008 року позов задоволено. 
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 631,90 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Короткий зміст апеляційної скарги
ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 січня 2008 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на час звернення до суду з позовом 
у цій справі та ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції, банк вже отримав задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції і мотиви її постановлення
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 січня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 січня 2008 року відмовлено.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відсутність відновленого втраченого судового провадження позбавляє апеляційний суд 
можливості перевірити законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах поданих сторонами та досліджених судом доказів 
та ухвалення судового рішення в межах повноважень, визначених 
статтею 374 Цивільного процесуального кодексу України (далі - 
ЦПК України).
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 січня 2022 року, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та подальшого розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що, відмовляючи у відкритті 
апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції посилався на 
статті 10, 358 ЦПК  України, проте не застосував аналогію права та правову позицію вищих судів та залишив поза увагою, що нормами закону не передбачена відмова у відкритті апеляційнійного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду та до спливу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Апеляційним судом не було враховано вимоги статті 273 ЦПК України, що потягло  позбавлення ОСОБА_3   права на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд 
та передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод.
Касаційна скарга також містить посилання на порушення місцевим судом норм права під час постановлення ухвали від 21 грудня 2021 року про відмову у відновленні втраченого судового провадження.
Інші учасники справи відзиву щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.
Провадження у суді касаційної інстанції
Касаційна скарга подана до Верховного Суду ОСОБА_2 19 січня 
2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції. 
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи
Суди встановили, що за змістом інформаційного листа від 17 травня 
2021 року, адресованого завідувачем архіву Придніпровського районного суду міста Черкаси судді цього ж суду, у провадженні зазначеного суду знаходилася цивільна справа № 2-386/08 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 
Відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються 
в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказом державної судової адміністрації України від 11 лютого 2010 року № 22
та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 березня 2010 року за № 201/17496 вказана цивільна справа буда знищена за терміном зберігання.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 червня 2021 року матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 січня 2008 року у справі № 2-386/08 направлено до Придніпровського районного суду міста Черкаси для ініціювання питання про відновлення втраченого судового провадження.
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 
2021 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження з тих підстав, що наявні у матеріалах справи документи є недостатніми для відновлення втраченого судового провадження, відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо вказаної справи відсутні.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову 
у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову 
у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень 
у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали
Абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції 
(частина третя статті 406 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд 
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається 
ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені статтею 374 ЦПК України.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним 
є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права 
із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має 
відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що цивільна справа № 2-386/08 була знищена за терміном зберігання. 
Згідно зі статтею 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до статті 489 ЦПК України втрачене судове провадження 
у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити (частина перша статті 494 ЦПК України).
У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення 
з такою самою заявою за наявності необхідних документів (частина третя статті 494 ЦПК України).
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 
2021 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження з тих підстав, що наявні в матеріалах справи документи є недостатніми для відновлення втраченого судового провадження, відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо вказаної справи відсутні.
Глава 1 Розділу V ЦПК України апеляційне провадження не містить положень щодо дій суду апеляційної інстанції у випадку надходження апеляційної скарги на судове рішення у цивільній справі провадження у якій втрачено, 
у разі наявності чинної ухвали суду про відмову у відновленні втраченого судового провадження з причин недостатності зібраних матеріалів, постановленої у порядку, визначеному статтею 494 ЦПК України.
Питання щодо підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження унормовано у статті 358 ЦПК України.
Згідно із частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).
Зважаючи на те, що положення ЦПК України не містять приписів щодо дій суду апеляційної інстанції у разі відмови у відновленні втраченого судового провадження судом першої інстанції, апеляційний суд, застосувавши частину дев`яту статті 10 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що за викладених обставин суд позбавлений можливості відкрити апеляційне провадження у справі, оскільки це унеможливлює розгляд  апеляційної скарги  ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 січня 2008 року та ухвалити судове рішення, 
яке б ґрунтувалося на засадах верховенства права, було законним 
і обґрунтованим та відповідало завданню цивільного судочинства.
Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції жодним чином не порушує право заявника на судовий захист гарантоване Конституцією України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилання в касаційній скарзі на те, що оспорена ухвала прийнята до спливу строку на апеляційне оскарження ухвали Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2021 року про відмову у відновленні втраченого судового провадження є безпідставними.
За положеннями статті 494 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження суд постановляє ухвалу.
Положеннями частини першої статті 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Отже, процесуальний закон визначає два моменти початку відліку строку на апеляційне оскарження: дата ухвалення судового рішення та дата складення повного судового рішення.
Ухвалу про відмову у відновленні втраченого судового провадження Придніпровський районний суд міста Черкаси постановив 21 грудня 
2021 року, цього ж дня було складено повний її текст, а оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена 10 січня 2022 року, тобто зі спливом 15 днів, як визначено процесуальним законом.
Посилання заявника на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2021 року спливає 20 січня 2022 року, оскільки вказана ухвала суду була отримана 
04 січня 2022 року не заслуговують на увагу, оскільки несвоєчасне отримання судового рішення є лише підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Колегія суддів не бере до уваги доводи касаційної скарги, більша частина яких стосується неправомірності ухвали Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2021 року про відмову у відновленні втраченого судового провадження, оскільки зазначене не є предметом касаційного перегляду. Крім того, заявниця не позбавлена права звернутися з новою заявою про відновлення втраченого судового провадження. 
Доводи про порушення права заявниці на справедливий суд не заслуговують в зв`язку з цим на увагу, оскільки ні постанова Черкаського апеляційного суду від 10 березня 2022 року, ні оскаржувана ухвала Черкаського апеляційного суду від 10 січня 2022 року не будуть мати преюдиційного значення, що не буде перешкоджати заявниці звернутися до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження повторно, а у разі задоволення такої заяви, подати апеляційну скаргу на рішення місцевого суду.
З урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким судом апеляційної інстанцій надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи. 
При цьому суд врахував усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. 
Європейський суд з прав людини вказав, що міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої 
статті 411 ЦПК України ухвала апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню, касаційний суд не встановив.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                   І. М. Фаловська
                                                                                                С. Ю. Мартєв
                                                                                                В. В. Сердюк