РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року
м. Рівне

Справа № 561/978/21
Провадження № 22-ц/4815/569/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2021 року у складі судді Снітчук Р. М., ухвалене в смт. Зарічне Рівненської області о 15 годині 18 хвилин, повний текст рішення складено 30 грудня 2021 року, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2  про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем з 29.10.2013 року перебуває у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком. На даний час діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Згоди щодо їх матеріального забезпечення між сторонами не досягнуто. Діти часто хворіють, у зв`язку з чим вона несе витрати на їх лікування, навчаються у школі, що також потребує додаткових витрат, а її середньомісячний заробіток складає 5000 грн., самостійно утримувати дітей вона не має можливості, діти потребують матеріальної допомоги відповідача. Вказала, що відповідач є здоровим, працездатним, постійно виїжджає на заробітки за межі України, в змозі сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. Просила суд стчягнути на свою користь із відповідача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2021 року вказаний позов задоволено. Стягнуто щомісячно, починаючи з 10.11.2021 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Острівськ Зарічненського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та обґрунтовано тим, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку та спроможний і зобов`язаний утримувати свою неповнолітніх дітей незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи доходу. 

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку суду про фінансову спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки не працевлаштований, а його дохід мінливий та нестабільний; нерухомості та транспорту у власності не має. Додає, що посилання позивачки на те, що відповідач має дохід за рахунок періодичних заробітків за кордоном, не підкріплені будь-якими доказами. Зазначає, що за останні роки він не здійснював жодних придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з нього на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей по 1 400,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити,  а оскаржуване рішення залишити без змін. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Сторони проживають окремо. 

Діти сторін проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні.

Як вбачається із Довідки про склад сім`ї, виданої Зарічненською селищною радою Рівненської області 10.11.20221 року за № 3372, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми дітьми - сином ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6 , а також із своїми батьками: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с 8).

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. 

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір визначала, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 грудня до 31 грудня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618 грн.        

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання, що визначений місцевим судом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання їхніх дітей є достатнім та справедливим.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд також враховує закріплений ст. 141 СК України принцип рівності обов`язків батька і матері щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дітей у заявленому розмірі. Дохід позивачки, на утриманні якої перебувають неповнолітні діти, згідно Довідки про доходи від 10.11.2021 року № 521 становить 18 601,01 грн. за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, включаючи допомогу на оздоровлення в сумі 6 000,00 грн. (а.с. 9).

Покликання апеляційної скарги на те, що стягнутий місцевим судом розмір аліментів є завищеним і відповідач не має можливості їх сплачувати у зв`язку з відсутністю постійної роботи, то вони апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, у зв`язку з чим відсутність стабільного доходу має тимчасовий характер, і його життєві обставини не позбавляють відповідача працевлаштуватися таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати своїх неповнолітніх дітей належним чином.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання, що визначений місцевим судом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей до досягнення ними повноліття, є достатнім та справедливим, не порушує прав як платника, так і отримувача аліментів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом
на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Хилевич С. В.

                                                                       Гордійчук С. О.