КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5323/2022
справа № 357/9201/21
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Моторіній В.А.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2021 року, постановлене суддею Бебешко М. М. у справі за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У серпні 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява позивача Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до відповідача ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути із ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1\2 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з перерахуванням аліментів на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні банку.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично залишилися без батьківського піклування у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 покинула дітей, про що 28 червня 2021 року та 07 липня 2021 року складено відповідні акти. Малолітні діти влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» та перебувають у сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 .  З часу залишення дітей і до подачі позовної заяви відповідач до дітей та Служби у справах дітей жодного разу не з`являлася.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів  відмовлено.
Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до своїх обов`язків щодо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано, що у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав.
Зобов`язано Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.
 Не погодившись з рішенням суду, 12.01.2022 року позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2021 року скасувати повністю та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення є незаконним, оскільки при його ухваленні не були дотримані норми матеріального та процесуального права, зокрема зазначав, що суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, прийняв рішення, яке не відповідає інтересам дітей, також суд не взяв до уваги докази того, що відповідачка залишила свої дітей в умовах, які є небезпечними для життя, здоров`я, і морального виховання,, що призвело до погіршення стану їхнього здоров`я, також не був взятий до уваги той факт, що відповідач відмовилась від запропонованого соціального супроводу.
Як вказує апелянт, на час подачі апеляційної скарги, відповідач не виконала даних суду зобов`язань та не змінила свого ставлення до своїх обов`язків щодо виховання дітей, про що свідчить дотепер перебування її дітей в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені,  представник позивача просив розглядати справу за їх відсутності.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились, оскільки вони належно повідомлені про час та місце розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не  підлягає   задоволенню  з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних доказів, які могли б бути підставами відповідно до частини першої статті 164 СК України для позбавлення ОСОБА_1 її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем не доведено виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішеннясправи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 .
В свідоцтві про народження дітей, в графі «мати» записана ОСОБА_1 .
Відомості про батька дітей записано зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
28 червня 2021 року складено акти про знайдених без батьківського нагляду дітей - ОСОБА_4 , 7 років та ОСОБА_2 , 13 років.
07 липня 2021 року складено акт про знайденого без батьківського нагляду ОСОБА_3 .
Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 494 від 13 липня 2021 року влаштовано малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сім`ю патронатного вихователя   ОСОБА_5  строком не більше як на три місяці.
09 серпня 2021 року Білоцерківським міським центром соціальних служб начальнику служби у справах дітей Білоцерківської міської ради скеровано листа про те. що сім`я ОСОБА_1 перебувала на обліку  в даному центрі з 04.10.2018 по 10.12.2019 у зв`язку з соціально-побутовими потребами. Під час роботи з даною сім`єю було з`ясовано, що мати зі своїми дітьми часто змінювала адреси проживання. На момент візитів за адресами орендованого житла було встановлено, що для дітей були частково створені умови для проживання, державні виплати на сім`ю оформлено не було. ОСОБА_1 категорично відмовлялася від запропонованого соціального супроводу, часто давала неправдиву інформацію, ігнорувала рекомендації фахівця. Зі слів сусідів, ОСОБА_1 та її співмешканець мають схильність до вживання алкогольних напоїв.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її  утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з  нею, є  крайнім  заходом  впливу  на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 згаданої постанови встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як  складову виховання;  не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають  дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього  світу;  не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Обов`язок батьків утримувати дитину, піклуватися про неї, створювати належні умови для розвитку передбачено нормами Сімейного Кодексу України та загально прийнятними нормами моралі, й вчинення таких дій батьками під примусом законом не передбачено.
Судом встановлено, відповідач належним чином свої батьківські права і обов`язки  щодо неповнолітніх трьох дітей не здійснювала, у зв`язку із чим діти правомірно перебувають   тимчасово у Центрі соціально-психологічної реабілітації.
Разом із тим, суд першої інстанції правильно врахував думку дітей щодо їх бажання жити з мамою за умови , що вона змінить свою поведінку. Крім того, як вбачається із пояснень відповідача в суді апеляційної інстанції, вона також проявляє інтерес до долі дітей і прикладає зусилля до влаштування побуду дітей та належних умов проживання, влаштувалася на роботу, винаймає орендоване житло.
Та обставина, що вона приходила до суду та заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, суд правильно розцінив як інтерес відповідачки до далі дітей.
Суд першої інстанції також правильно попередив відповідача про необхідність забезпечення інтересів дітей, так як у разі ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків вона  може бути позбавлена батьківських прав.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про  задоволення позовних вимог.  
        Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів
, -
 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.
РішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2022 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: