П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/8407/21 
                                                                                                   Головуючий у 1-й інстанції:  Козачок І.С. 
                    Суддя-доповідач:  Сушко О.О. 

20 травня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №968210178134 від 25.05.2021 в частині зменшення розміру пенсії з 90% до 60 % від суми місячної заробітної плати та обмеження розміру пенсії 10 розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Просить зобов`язати відповідача провести з 01.04.2021 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки прокуратури Хмельницької області від 31 березня 2021 №21-210 вих.21 у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимальним розміром.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області №968210178134 від 25.05.2021 в частині зменшення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсоткового розміру пенсії з 90% до 60% та обмеження її максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.04.2021 року провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області від 31 березня 2021 року №21-210 вих.21, без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром, з виплатою різниці між фактично отриманою ним та перерахованою сумою пенсії.
Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його, подавши апеляційну скаргу у якій, з посиланням на порушення судом при прийнятті судового рішення норм матеріального та  процесуального права,  просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; з 17.04.2007 року йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.
29.04.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки прокуратури Хмельницької області від 31 березня 2021 №21-210 вих.21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Зазначена довідка видана з урахуванням змісту рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019.
Згідно рішення відповідача від 25.05.2021 №968210178134, з 01.04.2021 позивачу проведено перерахунок пенсії: 52266,66 грн. (заробіток для обчислення пенсії) х 60% = 31360,00 грн. 
Крім того, відповідач застосував п. 13-2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, відповідно до якого максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах Закону України" Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (з урахуванням надбавок, підвищень (...)) не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи це, розмір пенсії позивача після перерахунку з 01.04.2021 становить 17690,00 грн., про що останнього повідомлено листом від 23.06.2021.
Вважаючи дії відповідача щодо застосування обмеження у виплаті пенсії максимальним (граничним) розміром та її розрахунок у розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про безпідставність застосування відповідачем відсоткового розміру пенсії, що визначений частиною другої статті 86 Закону №1697-VII (60%), вказавши при цьому, що у спірному випадку при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а саме: стаття 50-1 Закону №1789-XII (90%).
Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає помилковими, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, пенсія за вислугу років позивачці призначена на підставі положень Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми заробітної плати.
Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.
Отже, на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії, положення частини першої статті 50-1 Закону №1789-XII, на підставі якої позивачу була призначена пенсія за вислугу років та визначений її розмір як 90% від суми заробітної плати, втратили чинність.
Частиною другою статті 86 чинного Закону № 1697-VII встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої (прокурора) місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
За встановлених судом обставин перерахунок пенсії за вислугу років позивачу проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Враховуючи, що позивачу перерахунок пенсії проведено на підставі частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ, виходячи із розміру та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, визначених на підставі статті 81 цього Закону, то й розмір пенсії має визначатися на підставі приписів статті 86 Закону № 1697-VІІ, а саме: частини другої, за якою розмір пенсії цієї категорії осіб має складати 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду з питання перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії працівників вказував, що має право на перерахунок пенсії через встановлення саме Законом № 1697-VІІ нових розмірів заробітної плати прокурорів, тобто вважав, що до правовідносин стосовно перерахунку пенсії мають застосовувати приписи Закону № 1697-VІІ, а отже погодилася із необхідністю перерахунку пенсії саме за нормами Закону № 1697-VІІ.
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.
Суд апеляційної інстанції вважає неможливим при вирішенні спірних правовідносин застосовувати за вибором конкретної особи норми двох різних законів, один з яких (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір пенсії, а другий (чинний) новий розмір заробітної плати, з якої й має обчислюватися розмір пенсії.
При цьому, суд також враховує, що жодних застережень щодо застосування норми, яка визначала розмір місячного заробітку у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Враховуючи наведене суд вважає, що розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії, має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).
Таким чином, дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача в частині визначення відсоткового значення розміру пенсії позивача на рівні 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, ґрунтуються на положеннях чинного на момент виникнення та реалізації права на такий перерахунок закону, відступ від якого напряму б суперечив частині другій статті 19 Конституції України.
Відтак, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, якими підтримано позицію позивача, про необхідність застосування під час перерахунку пенсії позивача відсоткової величини визначення розміру пенсії у відсотках, яка діяла на момент її призначення, тобто 90%.
Щодо позовних вимог в частині максимального розміру пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Верховний Суд у постанові від 10.09.2021 у справі №580/5237/20 сформулював правову позицію, що вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Отже, положення пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Отже, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. Відповідно до якого пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 (адміністративне провадження № К/9901/15917/21).
Таким чином, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Наведене вище є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.