КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
  
справа №359/6245/21                                                                    головуючий у суді І інстанції: Журавський В.В.
провадження №22-ц/824/4904/2022                                            головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
24 травня 2022 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Суханової Є.М., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Пітенко І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури Крим Максима на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року в справі за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2021 року Бориспільська окружна прокуратура, діючи в інтересах держави в особі Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади, звернулась до суду з позовом, у якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1287-27-VII від 21 січня 2019 року «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45390328 від 06 лютого 2019 року, з одночасним скасуванням запису про право власності номер 30166803; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади земельну ділянку із кадастровим номером 3220883601:01:015:0075, площею 0,083 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Пристоличної сільської ради, Бориспільського району Київської області.
Вказаний позов обґрунтований тим, що Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області під час опрацювання даних Публічної кадастрової карти України в рамках здійснення заходів представницької діяльності та в ході досудового розслідування кримінального провадження №42020111100000047 встановлені порушення вимог земельного законодавства під час передачі у власність земельних ділянок в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Так, на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1141-23-VII від 23 серпня 2018 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0951 га із кадастровим номером 3220883601:01:035:0587 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного рішення 14 серпня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.08.2019 року ОСОБА_1 відчужив зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_2 . На даний час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки із кадастровим номером 3220883601:01:035:0587 є ОСОБА_2 . Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме, ОСОБА_1 на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 287-27-VII від 21 січня 2019 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,0830 га із кадастровим номером 3220883601:01:015:0075 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 . Право власності на вказану ділянку зареєстровано 04 лютого 2019 року. Зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 на момент прийняття Дударківською сільською радою Бориспільського району Київські області рішення №1287-27-VII від 21 січня 2019 року вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Тому, зазначене рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району №1287-27-VII від 21 січня 2019 року «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» прийнято з порушенням вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України. Дударківською сільською радою Бориспільського району Київські області було передано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0830 га із кадастровим номером 3220883601:01:015:0075 для ведення особистого селянського господарства, за результатами чого вказаний громадянин вдруге використав право на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року в задоволенні позову Бориспільської окружної прокуратури Київської області про визнання незаконним рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №127-27-VII від 21.01.2019 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки», скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції заступник керівника Київської обласної прокуратури Крим Максим  подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що рішенням Щасливської сільської ради №2065-45-VII від 28.11.2019 року вирішено об`єднатись територіальній громаді сіл Щасливе та Проліски щасливської сільської ради з територіальною громаю сіл Велика Олександрівка, Безуглівка, Чубинське та Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської Бориспільського району Київської області у Пристоличну сільську об`єднану територіальну громаду з адміністративним центром у с. Щасливому. Зазначає, що ЗУ «Про добровільне об`єднання громадян територіальних громад» вказано, що територіальна громада є правонаступником усього майна, прав і обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, мською радою обраною такою територіальною громадою. Вказує, що відповідно до рішення Пристоличної сільської ради Бориспілького району за №23-1-VII від 10.12.2020 року Пристолична сільська рада є правонаступником всього майна, прав і обов`язків Дударківської сільської ради. 
Зазначає, що спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності всупереч чинному законодавству, так як орган місцевого самоврядкування не мав права передавати її у власність громадянину, який раніше реальзував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, набуття ОСОБА_1 права власності на цю земельну ділянку порушує права та інтереси Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади, як власника земель, розпорядником яких, на даний час, є Пристолична сільська рада, що суперечить ст. 14 Конституції України та ст. 5 ЗК України. 
Звертає увагу суду на те, що Дударківською сільською радою за час її існування та Пристоличною сільською радою не вживались заходи з повернення земельної ділянки до комунальної власності, а тому прокурором, керуючись вимогами ст. 56 ЦПК України, предявлено даний позов в інтересах Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади. Також, вказує, що Пристолична сільська об`єднана територіальна громада не є зареєстрованою юридичною особою, а тому позбавлена права на самостійне звернення до суду. Посилається на правову позицію, яка викладено у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 року у справі №916/749/17. 
Також зазначає, що Держгеокадастрне є уповноваженим державним органом у спірних правовідносинах, оскільки власник, у даному випадку це відповідна територіальна громада, має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Посилається на правові позиції, які викладено у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №917/342/19, від 05.02.2019 року у справі №910/7813/18, від 25.09.2020 року у справі №921/341/19.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволені апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що у прокурора відсутні процесуальні права щод звернення до суду із даним позовом. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.Також, зважаючи на те, що Пристолична сільська рада Бориспільського району є відповідачем у даній цивільній справі, тому не може бути одночасно позивачем за цим же позовом. Крім того, суд звернув увагу, що вказаний прокурором позивач (територіальна громада) не відповідає вимогам ст.48 ЦПК України, згідно з якою позивачем може бути фізична особа, юридична особа, держава (відповідний її орган), і розширеному тлумаченню дана норма не підлягає. Оскільки, чинний ЦПК України не передбачає поєднання в одній позовній заяві позовних вимог, за одною з яких одна й та сама особа є позивачем та відповідачем.
Тому, органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), який самостійно має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Київській області є органом державної влади.Водночас, твердження прокурора про те, що ОСОБА_1 не повідомив Дударківську сільську раду про отримання у власність земельної ділянки на підставі рішення Дударківської сільської ради суд вважає необґрунтованим, оскільки відомості про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так і набуття права власності на неї зареєстровано в передбаченому законом порядку, що є загальнодоступною інформацією. У зв'язку із виклаленим, позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до ч.1-4 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до ч.1 ст.117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.
На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї».
Відповідно до ч.6 та ч.7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Підставою відмови у наданні такого дозволу відповідно до ст.123 ЗК України може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з п.б) ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.
За змістом вказаних норм, громадяни мають право на набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності шляхом їх безоплатної передачі лише один раз по кожному виду використання.
Відповідно до ст.140 ЗК України визначено підстави припинення права власності на земельну ділянку, а саме: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п.г) ч.3 ст.152 ЗК України захист прав власності громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним».
 Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (заява №42454/02, § 35)).
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом juranovitcuria («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів прокуратури, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Аналогічні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України. Тобто, територіальна громада, як власник об`єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.
Відповідно до ст.7 та ст.140 Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування, згідно чого територіальні громади здійснюють свої права безпосередньо та через свої органи місцевого самоврядування.
Встановлено, що рішенням Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1141-23-VII від 23 серпня 2018 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0951 га з кадастровим номером 3220883601:01:035:0587, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується по АДРЕСА_1 (а.с.14).
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленною Т.К., ОСОБА_1 відчужив зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_2 (а.с.15-18).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 липня 2021 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0951 га з кадастровим номером 3220883601:01:035:0587, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується по АДРЕСА_1 (а.с.19-22).
Разом з цим, на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1287-27-VII від 21 січня 2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,083 га з кадастровим номером 3220883601:01:015:0075, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, ОСОБА_1 отримав безоплатно дві земельні ділянки, а саме земельну ділянку площею 0,0951 га з кадастровим номером 3220883601:01:035:0587 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,083 га з кадастровим номером 3220883601:01:015:0075, що розташовані в межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, що по розмірам не перевищують розмір встановлений ст. 121 ЗК України.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоводленні позову, оскільки  у даному випадку прокурором не доведено відсутності у Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади  повноважень на звернення до суду з цим позовом, тобто виключної підстави для звернення до суду прокурором за захистом інтересів держави.
Крім того, в даних спірних правовідносинах Держгекокадастр чи його територіальний орган не є відповідачем у цій справі, рішення, дії чи бездіяльність якого б оскаржувалася, а відтак апріорі процесуально виключало би його можливість одночасно бути позивачем і відповідачем, де б прокурор у такому випадку безсумнівно підтвердив своє представництво інтересів держави та набув статусу позивача. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що Держгеокадастр не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом до відповідачів у цій справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до рішення Пристоличної сільської ради Бориспілького району за №23-1-VII від 10.12.2020 року Пристолична сільська рада є правонаступником всього майна, прав і обов`язків Дударківської сільської ради.  Спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності всупереч чинному законодавству, так як орган місцевого самоврядкування не мав права передавати її у власність громадянину, який раніше реальзував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, набуття ОСОБА_1 права власності на цю земельну ділянку порушує права та інтереси Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади, як власника земель, розпорядником яких, на даний час, є Пристолична сільська рада, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги та погоджується з висновками суду першої інстанції, що по справі одночасно свідповідач не може бути позивачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що Дударківською сільською радою за час її існування та Пристоличною сільською радою не вживались заходи з повернення земельної ділянки до комунальної власності, а тому прокурором, керуючись вимогами ст. 56 ЦПК України, предявлено даний позов в інтересах Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади. Також, вказує, що Пристолична сільська об`єднана територіальна громада не є зареєстрованою юридичною особою, а тому позбавлена права на самостійне звернення до суду, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо застосування положення с.. 48 ЦПК України, відносно визначення хто може бути позивачем у справі.  
Посилання на правові позиції, які викладено у постановах Верховного Суду від 25.09.2020 року у справі №916/749/17 від 09.09.2020 року у справі №917/342/19, від 05.02.2019 року у справі №910/7813/18, від 25.09.2020 року у справі №921/341/19, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони не релевантні до даних правовідносин. 
Доводи апеляційної скарги про те, що Держгеокадастрне є уповноваженим державним органом у спірних правовідносинах, оскільки власник, у даному випадку це відповідна територіальна громада, має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки оскільки спірна земельна ділянка є ділянкою сільськогосподарського призначення (особисте селянське господарство), а державний нагляд (контроль) лише в агропромисловому комплексі виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, тобто ще до звернення 01.07.2021 прокурором із цим позовом до суду, та який є вищої юридичної сили, було внесено зміни, зокрема, у статті 15-1, 188 ЗК України, статті 5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», де «центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі» було замінено на «центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин». Отже, починаючи з 27.05.2021 року Держгеокадастр здійснює державний контроль за використанням та охороною земель не лише в агропромисловому комплексі.  Крім того, у даному випадку Держгеокадастр  вправі звертатися до суду не як розпорядник земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності, у тому числі в порядку ст. 152 ЗК України, а як орган державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, зокрема щодо дотриманням органами місцевого самоврядування, фізичними особами вимог земельного законодавства та установленого порядку набуття і реалізації права на землю.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачами.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.17, ч.1 ст.19, ст.20, ст.78, ст.80, ч.1-ч.4 ст.116, ч.1 ст.117, ст.118, ст.121, ст.122, ст.140, ч.3 ст.152, ст.155, ст.188, ст.187 ЗК України, Закону України «Про прокуратуру», ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                              
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури Крим Максима залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «26» травня 2022 року.
                                             
Головуючий суддя	Л.П. Сушко    	
Судді	Є.М. Суханова     	
 	О.І. Сліпченко