ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 640/4086/20
адміністративне провадження № К/9901/35721/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 11.08.2021 (колегія суддів: Грибан І.О., Єгорова Н.М., Сорочко Є.О.,) у справі №640/4086/20 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві, у якому просив, дослівно:
1) прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;
2) визнати бездіяльність Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо невключення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , додаткових видів грошового забезпечення, а саме: процентну надбавку за вислугу років (50%), середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у тому числі: надбавку за кваліфікацію, В/СЛ, клас майстер (7%), особи, які працюють в умовах режимних обмежень (20%), шифрувальні роботи: стаж від 6 років та більше (20%), надбавка за особливо важливі завдання (50%), премії (120%), які повинні бути враховані при перерахунку пенсії та не видачі нової довідки - протиправною;
3) зобов`язати Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України виготовити і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення, до якої включити додаткові види грошового забезпечення, а саме: процентну середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у тому числі: надбавку за кваліфікацію, В/СЛ, клас майстер (7%), особи, які працюють в умовах режимних обмежень (20%), шифрувальні роботи: стаж від 6 років та більше (20%), надбавка за особливо Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивачу та виплачувати її на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення.
4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплатити пенсію (із врахуванням раніше виплачених сум) позивачу з 1 січня 2018 року в повному її розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та додаткових видів грошового забезпечення. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021 позов залишено без розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021  скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог, викладених у пункті 3-4 прохальної частини позовної заяви, а справу у відповідній частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021 залишено без змін.
Не погоджуючись з судовими рішеннями,  в частині залишення позову без розгляду, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду. 
В касаційній скарзі позивач вказує, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення ст. 51 Закону № 2262 оскільки суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Посилається на неврахування судами практики Верховного Суду стосовно  незастосування строків звернення до суду, встановлених ст. 122 КАС України щодо спорів з приводу виплати пенсії у справах про перерахунок пенсії. Звертає увагу, що розрахунок пенсії та про застосовані складові грошового забезпечення позивач дізнався у січні 2022 року, звернувшись з відповідними заявами.
Ухвалою Верховного Cуду від  28.10.2021 відкрито касаційне провадження.
Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не  підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд  першої інстанції виходив із того, що перерахунок пенсії був здійснений позивачу з 1 січня 2018 року і про порушення свого права щодо належного пенсійного забезпечення він дізнався саме з часу одержання пенсії, тобто з березня 2018 року, а з позовом до суду звернувся лише у лютому 2020 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.
Апеляційний суд, скасовуючи в частині ухвалу суду першої інстанції дійшов висновку, що судом не враховано, що Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України було відмовлено позивачу у видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення листом від 14.02.2020, а до суду позивач звернувся із адміністративним позовом 19.02.2020, тобто у межах шестимісячного строку.
Відтак, залишено без розгляду позовні вимоги, що є предметом касаційного перегляду, в частині визнання протиправною бездіяльності Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо невидачі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу, додаткових видів грошового забезпечення, а саме: процентну надбавку за вислугу років (50%), середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у тому числі: надбавку за кваліфікацію, В/СЛ, клас майстер (7%), особи, які працюють в умовах режимних обмежень (20%), шифрувальні роботи: стаж від 6 років та більше (20%), надбавка за особливо важливі завдання (50%), премії (120%), які повинні бути враховані при перерахунку пенсії.
Дослідивши спірні правовідносини в межах касаційної скарги,  колегія суддів зазначає таке.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись .
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Колегія суддів зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 01.01.2018 з урахуванням грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі довідки про грошове забезпечення, наданої відповідачем.
Отже, перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої відповідачем, і що в цю довідку не увійшли відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії, позивач дізнався саме з часу одержання останнім пенсії, тобто з березня 2018 року, як щомісячного пенсійного утримання, а з позовом до суду позивач звернувся лише в лютому 2020 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.
Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №1058-IV) (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005  року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Згідно зі статтями 42, 44, 45 Закону України № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
Пунктом 4.1 Порядка № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Відповідно до пункта 4.9 вказаного Порядка у разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.
Щодо посилання позивача в позовній заяві на положення статті 51 Закону №      2262-ХІІ, то таке є безпідставним, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.
До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №   510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статті 51 № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої відповідачем,  відомості про складові цієї довідки, а саме включення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії, позивач повинен дізнатися саме з часу одержання останнім пенсії, тобто з березня 2018 року, проте  з позовом до суду позивач звернувся лише в лютому 2020 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду. 
Також колегія суддів не приймає посилання позивача на практику Верховного Суду, згідно якої при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави  та про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період, оскільки від вказаних висновків Верховний Суд відступив в постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №    240/12017/19.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Крім того колегія суддів звертає увагу,що позивачем при зверненні до суду не заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, а відтак позовні вимоги  у відповідній частині залишені без розгляду.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2021, в частині, що залишена без змін судом апеляційної інстанції та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 11.08.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
                 
Головуючий                                                                                                     А.Ю. Бучик
Судді                                                                                                                 А.І. Рибачук
                                                                                                               Т.Г. Стрелець