КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/7539/2022
 
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                                   Справа № 757/38671/21-ц

05 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                       - Борисової О.В. 
                                  - Левенця Б.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гайдамащука Олександра Володимировича  на рішення  Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В.,у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» простягнення  грошових коштів, -
в с т а н о в и в:
 
20 липня 2021року  ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення  грошових коштів.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що на примусовому виконанні у державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  Галь М.І. перебувало виконавче провадження № 56982058 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу  Швець Руслава Олеговича № НМТ 982360  від 31.10.2017 року про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 50 210,75 грн.  В рамках  вказаного  виконавчого провадження з нього на користь відповідача було проведено стягнення 1000,00 грн.
08 травня 2020 року він звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус, Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2020 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження було закрито. Разом з тим,  після  закриття виконавчого провадження № 56982058,  гроші, які були утримані з нього під час виконання вказаного виконавчого провадження у сумі 1000,00 грн. повернуті йому не були. Посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України позивач просив суд  зобов`язати ПАТ «ПриватБанк» повернути йому грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн., стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу. 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів  задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції,  12 травня 2022 року представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гайдамащук Олександр Володимирович  подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити  в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що позивачем було надано рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2020 року, яким було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 17732 про стягнення з ОСОБА_1 на корить АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 48 410,75 грн. 
Звертає увагу,  що списання  грошових коштів з ОСОБА_1 у розмірі 1 000,00 грн. відбулось у виконавчому провадженні № 56982058 з примусового виконання виконавчого напису НМТ 982360 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 50 210,75 грн., а тому  вважає, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2021 року не припинило наявні у позивача зобов`язання перед банком. 
Звертає увагу суду, що між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.
Окрім того, на думку апелянта, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив суд зобов`язати відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн., а суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача вказані грошові кошти.
Відзиву на апеляційну скаргу  позивачем в установлені строки  не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано таким, що не підлягає  виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 17732 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 48410,75гривень.
На підставі вищевказаного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2021 року, 02 березня 2021 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  Галь Мариною Ігорівною було винесено постанову про закриття виконавчого провадження №56982058. 
На звернення ОСОБА_1 Хортицьким відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) 25 січня 2021 року було надано відповідь № 985  з якої вбачається, що  на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №56982058 з примусового виконання виконавчого напису НМУ 982360 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приват-Банк» суми боргу у розмірі 50210,75 грн. Виконавчий напис було скасовано рішенням суду від 18 вересня 2020 року №2/337/1098/2020.
У рамках ВП № 56982058 стягнення на користь ПАТ «Приват Банк» було проведено один раз, у травні 2020 року було перераховано 1000,00 грн.
В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року  в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення  суду просить залишити без змін.
Отже, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд переглядає  рішення суду першої інстанції  лише в частині задоволених позовних вимог.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», стягуючи  з Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на користь ОСОБА_1  1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок, суд першої інстанції посилався на те, щорішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя у справі № 2/337/1098/2020 від 18.09.2020 року  виконавчий напис №НМТ 982360, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. визнаний таким, що не підлягає виконанню, а тому отримані відповідачем  на підставі вказаного виконавчого напису  кошти у сумі 1000,00 грн. отримані  безпідставно (підстава, на якій вони були отримані відпала).  Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що кошти ним не були отримані чи, що вони утримуються ним за наявності правових підстав чи були повернуті позивачу.
Колегія суддів погоджується з такими  висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);  3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого;   4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Тобто, у разі, коли поведінка  набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття  ( збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована  тільки після того, як така правова підстава у встановленому  порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № НМТ 982360, виданого 31 жовтня 2017 року приватним нотарісом Швець Р.О., державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  було відкрито виконавче провадження № 56982058, під час  виконання  якого з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто 1 000,00 грн. В подальшому, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 17732 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 48410,75гривень. 02 березня 2021 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  Галь Мариною Ігорівною було винесено постанову про закриття виконавчого провадження №56982058.
З огляду на те, що виконавчий напис на підставі якого було відкрито виконавче провадження та здійснено стягнення з ОСОБА_1    на користь  АП КБ " Приват Банк" 1000,00 грн.,  визнано таким, що не підлягає виконанню, то  суд  першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що стягнуті з  ОСОБА_1 на користь  АТ КБ " Приват Банк"  грошові кошти в сумі 1000,00 грн. підлягають поверненню банком   ОСОБА_1 , як отримані безпідставно, так як підстава їх отримання відпала   (виконавчий напис нотаріуса визнано таким що не підлягає виконанню).
Доводи апеляційної скарги  представника відповідача про те, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2020 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 17732, а списання коштів у розмірі 1 000,00 грн. відбулось по виконавчому провадженню № 56982058 з примусового виконання виконавчого напису НМТ 982360, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як  з досліджених в суді першої та апеляційної інстанції доказів вбачається, що на примусовому виконанні у Хортицькому відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  перебувало виконавче провадження №56982058 з примусового виконання виконавчого напису НМУ 982360 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приват-Банк» суми боргу у розмірі 50210,75 грн. Вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Хортицьткого  районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2020 року №2/337/1098/2020.  Списання коштів в розмірі 1 000,00 грн. відбулось у рамках  здійснення виконавчих дій  у ВП № 56982058 , стягнення  коштів в сумі  1000,00 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приват Банк» було проведено один раз, у травні 2020 року. Тобто, надані позвичем ОСОБА_1 до позовної заяви докази не містять суперечностей та  узгоджуються між собою.
Відповідачем ні до суду першої інстанції,  ні до суду апеляційної інстанції не було надано доказів існування іншого виконачого провадження  щодо ОСОБА_1 за іншим виконавчим написом .
Доводи апеляційної скарги про те,  що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2021 року не припинило наявні у позивача зобов`язання перед банком, оскільки повернення безпідставно набутих коштів в рамках виконавчого провадження № 56982058 не позбавляє права відповідача на стягнення коштів за кредитними зобов`язаннями також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, так як  відпали підстави  стягнення вказаних коштів ( виконавчий напис).   АТ КБ " ПриватБанк", у випадку наявності  заборгованості у ОСОБА_1 має право  звернутися до суду про стягнення вказаної  заборгованості чи до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. При цьому  будуть інші підстави стягнення коштів  з боржника на користь банку. 
Доводи апеляційної скарги  про те, що суд першої інстанції  вирішуючи спір у даній справі, вийшов за межі позовних вимог, так як  позивач просив суд зобов`язати відповідача повернути йому безпідставно отримані кошти, а суд  ухвалив рішення про стягнення вказаних коштів з відповідача на користь позивача, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне. 
 Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. 
Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гайдамащука Олександра Володимировича   залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гайдамащука Олександра Володимировича  залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

               Головуючий:                                              Судді: