ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2022 р.           Справа№ 910/3635/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Іоннікової І.А. 

секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 31.05.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот»
на рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 (повний текст складено 11.01.2022)
у справі №910/3635/21 (суддя Янюк О.С.)
за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот»
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі, позивач або ДП «МА «Бориспіль») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» (далі, відповідач або ТОВ «Пілот») про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 536  013,11 грн, з яких: 443  646,05 грн - основний борг; 26  638,68 грн - пеня; 6  442,84 грн - 3% річних; 14  920,93 грн - інфляційні втрати; 44  364,61 грн - 10% штрафу. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2177 від 24.10.2018, в частині внесення орендної плати за користування майном у період з лютого 2020 року по січень 2021 року. 

Історія справи, короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/3635/21 позовну заяву ДП «МА «Бориспіль» до ТОВ «Пілот» про стягнення коштів у даній справі задоволено у повному обсязі. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/3635/21, а матеріали справи №910/3635/21 постановлено направити на розгляд до Господарського суду Київської області за виключною підсудністю. 
23.12.2021 Господарським судом Київської області прийнято рішення у справі №910/3635/2, яким позов задоволено.
Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 443 646,05 грн основної заборгованості, 26 638,68 грн пені, 6 442,84 грн 3% річних, 14 920,93 грн інфляційних втрат, 44 364,61 грн 10 % штрафу та 8 040,20 грн судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що за період користування відповідним нерухомим майном, а саме, з лютого 2020 року по січень 2021 року у ТОВ «Пілот» наявне зобов`язання зі сплати орендної плати усього на загальну суму 443 646,05 грн. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з внесення плати за оренду не виконав, доказів протилежного до прийняття рішення у справі суду не надав. З огляду на те, що своєчасна сплата орендної плати є одним з основних обов`язків ТОВ «Пілот», належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 443 646,05 грн та нарахованих на нього сум пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд зазначив, що постановою КМУ від 15.07.2020  №611, на яку посилався відповідач заперечуючи проти позову,  визначено чіткий перелік орендарів, яких може бути звільнено від сплати орендної плати або здійснено перерахунок орендної плати саме відповідно до мети використання нерухомого державного майна згідно укладеного між сторонами Договору, зазначивши, що  вказаною постановою КМУ не передбачено звільнення орендаря від сплати орендної плати за користування майном з цільовим призначенням - розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків, а тому ТОВ «Пілот» не відноситься до переліку орендарів, наведених у Додатку 1 до постанови, яких може бути звільнено від орендної плати за використання нерухомого державного майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 01.02.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- право на звільнення від орендної плати за користування майном, передбачене постановою КМУ №611 від 15.07.2020, пов`язане з метою діяльності відповідача (видом діяльності), а не з цільовим призначенням майна, зазначеним у Договорі (для розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків), оскільки така діяльність є частиною туристичних послуг (туристичного продукту), що надає ТОВ «Пілот». Тому відповідач має право на звільнення від сплати орендної плати у спірному періоді;
- суд першої інстанції навіть за умови, що діяльність відповідача не підпадає під дію постанови КМУ №611 від 15.07.2020 (здійснення туроператорської діяльності), не надав правильну правову кваліфікацію відносинам сторін та не застосував правову норму, яка підлягала застосуванню для вирішення спору, а саме абз. 3 пп. 2 пункту 1 постанови КМУ «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 №611, відповідно до якого відповідач входить до переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном на період дії карантину здійснюється у розмірі 25%. Отже, відповідач має право на відповідне зниження орендної плати.
Також у апеляційній скарзі відповідач навів орієнтований розрахунок судових витрат у суді апеляційної інстанції, згідно з яким ТОВ «Пілот» понесено судові витрати у розмірі - 21  600,00 грн (витрати на правову допомогу) та 12  060,30 грн (витрати на сплату судового збору).
До апеляційної скарги відповідачем долучений новий доказ - роздруківка цифрової фотографії каси ТОВ «Пілот» з продажу авіаквитків та залізничних квитків.
У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення позивача проти апеляційної скарги

27.04.2022 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому просив суд залишити її без задоволення. 
У відзиві позивач наголосив на наступному:
- метою оренди приміщення згідно Договору №2177 від 24.10.2018 не є здійснення туроператорської та турагентської діяльності. Згідно з пунктом 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків, у той час, як постановою КМУ №611 від 15.07.2020 не передбачено звільнення від орендної плати орендаря за користування майном з метою розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків. Отже, орендар не підпадає під перелік орендарів, яких може бути звільнено від орендної плати на підставі положень наведеної постанови;
- підпункт 2 пункту 1 постанови КМУ №611 передбачає надання знижки орендарям у випадках, коли розмір орендної плати було розраховано відповідно до Методики, проте розмір орендної плати у Договорі №2177 від 24.10.2018 не було розраховано відповідно до Методики, а було встановлено за результатами конкурсу. Отже, підпункт 2 пункту 1 постанови КМУ №611 не поширює свою дію на Договір. Крім того, відповідно до пункту 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків. Відповідно до пункту 1.7. розділу 1 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 №1196, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.04.2007 за №310/13577, каса квиткова - спеціально обладнане приміщення для оформлення проїзду пасажирів та повернення платежів за невикористані проїзні документи. Таким чином, відповідно до чинного законодавства України касу взагалі не віднесено до торговельних об`єктів, а твердження орендаря про те, що каса розміщується в кіоску, є лише помилковими припущеннями, що не відповідають ні умовам договору, ні законодавству.
Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач наголосив на обставинах, встановлених у постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі №911/1392/21, якою залишено без змін рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2021 про відмову у задоволенні позову ТОВ «Пілот» до ДП «МА «Бориспіль» про визнання недійсним правочину про одностороннє розірвання договору та зобов`язання провести перерахунок нарахованої орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2177 від 24.10.2018.
Додатково позивач наголосив на тому, що заявлена відповідачем в апеляційній скарзі сума судових витрат є очевидно завищеною та безпідставною з огляду на те, що адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги та інші обставини, оскільки справа №910/3635/21 вже вдруге перебуває на розгляді Північного апеляційного господарського суду, а Адвокатським об`єднанням «Гравітас» вже досліджувались спірні правовідносини та його позиція у справі не змінювалась.
Щодо долученого відповідачем до апеляційної скарги доказу - цифрової фотографії позивач наголосив, що такий не може бути прийнятий до уваги, оскільки відповідачем у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтовано неможливості його подання до суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» на рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А.
Апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №910/3635/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» на Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.
10.02.2022 матеріали справи №910/3635/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Пілот» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21, зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 на час апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот»  на рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21, призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» на рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 на 22.03.2022.
          Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Як наслідок, судове засідання 22.03.2022 не відбулося. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» на рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 на 31.05.2022.
У судовому засідання 31.05.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 31.05.2022 з`явився представник позивача.
Представник відповідача у судове засідання 31.05.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Повідомлення із копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 31.05.2022, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронну адресу представника відповідача у справі - адвоката Опрі С.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначену в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування. Також за заявою адвоката Опрі С.І. від 04.05.2022 йому, як представнику ТОВ «Пілот», надано доступ до процесуальних документів суду в підсистемі «Електронний Суд».
Крім того, інформація щодо призначення розгляду справи №910/3635/21 на 31.05.2022 була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України за посиланням: https://anec.court.gov.ua/sud4873/gromadyanam/povidomlennya/1272433/.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення відповідача про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 31.05.2022, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті без участі представника відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

           24.10.2018 між Фондом (орендодавець) та ТОВ «Пілот» (орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2177 (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №226 (майно), загальною площею 3,7 кв.м., розміщене на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. №47578) за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі ДП «МА «Бориспіль» (балансоутримувач), вартість якої визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2018 і становить за належною оцінкою 350  900,00 грн без врахування ПДВ (том 1, а.с. 10-22).
У пункті 1.2. Договору сторони домовились, що майно передається в оренду з метою розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків.
Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (пункт 2.1. Договору).
Орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2018 року 66    000,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (пункти 3.1., 3.2. Договору).
Згідно пункту 3.3. Договору, зокрема, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. 
У пункті 3.6. Договору Фонд та ТОВ «Пілот» погодили, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 24.10.2018 до 23.10.2019 включно (пункт 10.1. Договору).
На виконання умов Договору 01.11.2018 між орендарем та орендодавцем підписано без зауважень та скріплено їх печатками акт приймання-передавання зазначеного нерухомого майна (том 1, а.с. 20).
02.12.2019 між Фондом та ТОВ «Пілот» укладено додатковий договір №2 до Договору, відповідно до пункту 3 якого сторони домовились, що термін дії Договору продовжено на 1 рік до 23.10.2020 включно, відповідно до наказу Фонду державного майна України від 04.11.2019 №1075 «Про деякі питання продовження договорів оренди на новий строк».
 Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що положення цього додаткового договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 24.10.2019 (пункт 4 додаткового договору №2).
Цей додатковий договір є невід`ємною і складовою частиною Договору. Додатковий договір дійсний протягом дії договору (пункт 6 додаткового договору №2).
За період з лютого 2020 року по січень 2021 року ДП «МА «Бориспіль» надав, а ТОВ «Пілот» отримав рахунки-фактури на сплату орендної плати, що підтверджується відповідними реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів (том 1, а.с. 48-54), а саме: №76/402 від 29.02.2020 на суму 86  594,15 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  080,90 грн); №76/621 від 31.03.2020 на суму 87  286,91 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  369,55 грн); №76/822 від 30.04.2020 на суму 87 985,20 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  660,50 грн); №76/1024 від 31.05.2020 на суму 88 249,15 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  770,48 грн); №76/1236 від 30.06.2020 на суму 88  425,66 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  844,02 грн); №76/1436 від 31.07.2020 на суму 87  895,10 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  622,96 грн); №76/1623 від 31.08.2020 на суму 87  719,32 грн (до сплати балансоутримувачу - 36 549,72 грн); №76/1861 від 30.09.2020 на суму 88  157,90 грн (до сплати балансоутримувачу - 36  732,46 грн); №76/2056 від 31.10.2020 на суму 89  039,48 грн (до сплати балансоутримувачу - 37  099,78 грн); №76/2250 від 30.11.2020 на суму 90 197,00 грн (до сплати балансоутримувачу - 37  582,08грн); №76/2456 від 31.12.2020 на суму 91  008,77 грн (до сплати балансоутримувачу - 37  920,32 грн); №76/387 від 31.01.2021 на суму 92  191,88 грн (до сплати балансоутримувачу - 38  413,28 грн). Усього до сплати балансоутримувачу 443 646,05 грн.
16.01.2021 ДП «МА «Бориспіль» направив до ТОВ «Пілот» претензію №35-28/5-5 від 05.01.2021, в якій вимагав сплатити заборгованість по орендній платі за період з лютого по листопад 2020 року у розмірі 367  312,45 грн, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком від 16.01.2021  (том 1, а.с. 55-58). 
ТОВ «Пілот» відповіді на вказану претензію не надано, заборгованість не сплачено. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
У зв`язку з зазначеним позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором №2177 у сумі 443 646,05 грн за період з лютого 2020 року по січень 2021 року та нарахованих на неї 26  638,68 грн пені, 44  364,61 грн - 10% штрафу, 6  442,84 грн 3% річних та 14  920,93 грн інфляційних втрат. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відносини, пов`язані з орендою нерухомого майна, що належить до державної власності, регулюються  Цивільним кодексом України,  Господарським кодексом України,  Законом України «Про оренду державного та комунального майна»  (чинного на час укладення договору).
Частиною 6    статті 283 Господарського кодексу України    передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення    Цивільного кодексу України    з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно частини 1    статті 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із частиною 1    статті 283 Господарського кодексу України    за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до частин 1, 5    статті 762 Цивільного кодексу України    за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Орендна плата    це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1    статті 286 Господарського кодексу України).
Згідно із частиною 1  статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  (чинного на час укладення договору оренду) орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.
Згідно статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу в співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Отже, з урахуванням положень  статті 530 Цивільного кодексу України  та змісту пунктів 3.1., 3.6. Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з орендної плати за договором, нарахованої з лютого 2020 року по січень 2021 року у сумі 443  646,05 грн, на момент розгляду справи настав.
Проте, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, останній звільнений від сплати орендної плати на підставі постанови КМУ «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» №611 від 15.07.2020, оскільки є орендарем, що орендує приміщення з метою здійснення туроператорської діяльності. Водночас, як наголошує скаржник, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для звільнення його від орендної плати у спірному періоді, розмір орендної плати має бути зменшений на 25% на підставі абз. 3 пп. 2 пункту 1 названої постанови КМУ.
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на наступне.
13.03.2020 Указом Президента України №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами та доповненнями), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 до 31.03.2022 на всій території України установлено карантин.
Постановою Кабінетів Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 №611 (далі - постанова КМУ від 15.07.2020 №611) врегульовано деякі питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також, щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном та визначено перелік орендарів відповідно до мети використання майна, яким здійснюється перерахунок орендної плати або які можуть бути звільнені від сплати орендної плати.
Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 15.07.2020 №611 на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; 2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.
Відповідно до додатку 1 до названої постанови орендарі, які орендують приміщення з метою здійснення туроператорської та турагентської діяльності,  звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном.
Отже, як вірно наголосив суд першої інстанції, при вирішенні питання про наявність підстав для звільнення позивача від сплати орендної плати судом ураховується саме мета використання нерухомого майна згідно укладеного між сторонами Договору.
Згідно пункту 3  постанови КМУ №991 від 11.11.2015 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження туроператорської діяльності» туроператорська діяльність - діяльність туристичних операторів з організації та забезпечення створення туристичного продукту, реалізації та надання туристичних послуг щодо виїзного, в`їзного та внутрішнього туризму.
За змістом статей 1,  5 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо); суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність,  є: туристичні оператори  - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.
Згідно пункту 1.2. Договору скаржник орендує нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №226, загальною площею 3,7 кв.м, яке розміщене на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D2 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт з метою розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків.
Проаналізувавши зазначене, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, зазначає, що продаж авіаквитків та залізничних квитків не є здійсненням туроператорскої діяльності, оскільки туроператорська діяльність - це комплекс туристичних послуг. 
При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження організації та забезпечення ТОВ «Пілот» створення туристичного продукту, реалізації та надання туристичних послуг щодо виїзного, в`їзного та внутрішнього туризму.
Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з додатком №1 до договору (розрахунок плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП «МА «Бориспіль») орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (далі, Методика). 
Так, за використання нерухомого державного майна за договором оренди №2177 від 24.10.2018 до скаржника застосовано орендну ставку 15%. У той час, як пунктом 6 додатку №2 до Методики передбачено, що за використання орендарем нерухомого майна за цільовим призначенням розміщення суб`єктів господарювання, що провадять туроператорську діяльність, турагентську діяльність, готелів встановлено орендну ставку 22%.
Зазначене додатково свідчить про те, що продаж авіаквитків та залізничних квитків (мета, яка визначена у Договорі) не є здійсненням туроператорскої діяльності.
Враховуючи зазначене та те, що постановою КМУ №611 від 15.07.2020 не передбачено звільнення орендаря від сплати орендної плати за користування майном з цільовим призначенням - розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків, а тому, ТОВ «Пілот», суд першої інстанції правомірно виходив з того, що орендар не відноситься до переліку орендарів, наведених в додатку 1 до постанови, яких може бути звільнено від орендної плати за використання нерухомого державного майна.
Посилання скаржника на те, що розмір орендної плати має бути зменшений на 25% на підставі абз. 3 пп. 2 пункту 1 постанови КМУ від 15.07.2020 №611, оскільки орендар використовує нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів торговельного об`єкту, також колегією суддів відхиляються, оскільки, по-перше, відповідно до пункту 1.7. розділу 1 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 №1196, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.04.2007 за №310/13577, каса квиткова - спеціально обладнане приміщення для оформлення проїзду пасажирів та повернення платежів за невикористані проїзні документи, отже касу не віднесено до торговельних об`єктів, а по-друге, як уже вказано вище, за використання нерухомого державного майна за договором оренди №2177 від 24.10.2018 до скаржника застосовано орендну ставку 15%, у той час, як пунктом 9 додатку №2 до Методики передбачено, що за використання орендарем нерухомого майна за цільовим призначенням - розміщення торговельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів встановлено орендну ставку 18%.
Твердження орендаря про те, що каса розміщується в кіоску є лише припущеннями відповідача, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, не відповідають ні умовам договору, ні законодавству. Колегія суддів не приймає до уваги як доказ надану до суду апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою фотографію каси ТОВ «Пілот» з продажу квитків, оскільки відповідачем у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтовано в апеляційній скарзі неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, ТОВ «Пілот» не підпадає під перелік орендарів, визначених у постанові №611, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 25 відсотків. Доводи апеляційної скарги відповідача у цій частині судом відхиляються.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що господарськими судами розглядалася справа №911/1392/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про визнання недійсним одностороннього правочину  про відмову від договору оренди від 24.10.2018 №2177 з посиланням на частину 1 статті 782 Цивільного кодексу України та зобов`язання провести перерахунок нарахованої орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2177 від 24.10.2018.
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі №911/1392/21, у задоволенні позову відмовлено.
Рішення судів в частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок нарахованої орендної плати мотивовано відсутністю правових підстав у межах даного спору зобов`язувати РВ ФДМ України забезпечити перерахунок орендної плати на підставі постанови КМУ №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», оскільки названою постановою не передбачено звільнення орендаря від сплати орендної плати за користування майном з цільовим призначенням - розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків, а орендар не відноситься до переліку орендарів, наведених в додатку 1 до постанови, яких може бути звільнено від орендної плати за використання нерухомого державного майна. Суди виходили з відсутності в матеріалах справи доказів сплати відповідачем орендної плати за договором своєчасно та у повному обсязі, що свідчить про істотне порушення умов договору зі сторони ТОВ «Пілот», а тому відмова від договору орендодавця є правомірною.
Отже, у рішенні Господарського суду Київської області від 05.10.2021 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі №911/1392/21 встановлені преюдиційні у розумінні частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини щодо відсутності підстав для звільнення ТОВ «Пілот» від орендної плати на підставі постанови КМУ від 15.07.2020 №611 та, відповідно, здійснення перерахунку нарахованої орендної плати за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2177 від 24.10.2018.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про наявність у відповідача зобов`язання зі сплати орендної плати у встановленому Договором розмірі за вказаний позивачем період (лютий 2020 року - січень 2021 року) в сумі 443  646,05 грн, а тому позовні вимоги у цій частині обґрунтовано задоволені місцевим господарським судом.
Також позивачем у позові заявлені до стягнення з відповідача 26  638,68 грн пені, 44  364,61 грн - 10% штрафу, 6  442,84 грн 3% річних та 14  920,93 грн інфляційних втрат.
Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 26  638,68 грн за період з 16.03.2020 по 25.02.2021, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, суд зазначає наступне.
Відповідно до  частини 1  статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі  статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові  наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1, 3  статті 549 Цивільного кодексу України).
Частиною 6  статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
У  пункті 3.7. Договору сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, уключаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.
Отже, сторонами у Договорі урегульовано відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд, а саме, в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі   26  638,68 грн, суд вважає його правильним,обґрунтованим, а нараховану суму такою, що підлягає стягненню з ТОВ «Пілот».
Також пунктом 3.8. Договору передбачено, що у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею загалом становить не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.
Як встановлено судом, у відповідача наявна заборгованість із орендної плати за період з лютого 2020 року по січень 2021 року, що перевищує строк, установлений вищевказаними умовами Договору, а отже, у позивача наявне право вимагати від відповідача сплати штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості.  
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу у розмірі  44  364,61 грн, колегія суддів вважає його арифметично правильним, обґрунтованим, та таким що підлягає стягненню з ТОВ «Пілот».
Щодо нарахованих позивачем 3% річних у розмірі 6  442,84 грн та інфляційних втрат у розмірі 14  920,93 грн за період з 16.03.2020 по 25.02.2021, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Ураховуючи зазначене, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 6  442,84 грн, суд вважає його правильним та обґрунтованим, а позовні вимоги у цій частині такими, що також підлягають задоволенню.
Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 14  920,93 грн, то суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок, обґрунтовано вказав на його арифметичну неправильність у зв`язку із неправильним визначенням ДП «МА «Бориспіль» сукупного індексу інфляції за відповідний період. Проте, у перерахунку, сума інфляційних втрат становить значно більший розмір, аніж той який заявлений позивачем у позові, а тому, суд з урахуванням частини 2  статті 237 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі 14  920,93 грн.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від орендної плати за спірний період або наявності підстав для нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном у розмірі 25 відсотків, задовольнивши позовні вимоги про стягнення основного боргу та нарахованих на нього штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, в повному обсязі.
Усі інші доводи  та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржниками зроблено не було.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість рішення місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги та заявлені відповідачем в апеляційній скарзі до стягнення з позивача витрати на правничу допомогу згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника (Товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот»).

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» на рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2021 у справі №910/3635/21 залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот».
Матеріали справи №910/3635/21 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2022.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                І.А. Іоннікова