ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" квітня 2022 р.           Справа№ 910/11881/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Мальченко А.О. 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Фізичної особи ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021
у справі № 910/11881/21 (суддя Васильченко Т.В.)
За позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Експо"
та Фізичної особи ОСОБА_1 
про стягнення 117  859, 98 грн., -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Експо" (далі - відповідач-1) та фізичної особи - ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про стягнення 117859,98 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1, як боржником, та відповідачем-2, як поручителем, взятих на себе зобов`язань за Договором про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" №МБ-LVO-Ов-10826 від 26.11.2020 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Експо" та фізичної особи - ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитом в сумі 115 036 грн. 16 коп. та заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом у розмірі 2 823 грн. 82 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт надання позивачем кредитних коштів та факт порушення відповідачем-1 своїх зобов`язань в частині повного їх повернення у встановленому договором та Правилами порядку і строки, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачами.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати нечинним та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 року в частині позовних вимог до відповідача 2 та закрити провадження в даній справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ОСОБА_1 не отримував ухвал Господарського суду про дату, час та місце судового засідання у зв`язку з тим, що отримувачем поштової кореспонденції на пошті був зазначений, як ОСОБА_2 і відповідно пошта, діючи у відповідності до Правил надання поштового зв`язку, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, не видавала довірителю скаржника поштової кореспонденції по даній справі й у повідомленні вказано «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того скаржник вважає, що місцевий господарський суд не мав права відкривати провадження у даній справі в частині позовних вимог до відповідача 2, а відкривши провадження, зобов`язаний був закрити його у зв`язку з непідсудністю справи, в конкретній частині вимог, та роз`яснити позивачу про право на звернення із позовом до фізичної особи в порядку цивільного судочинства.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 року, апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_3 - головуюча суддя; судді -  Алданова С.О., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 року апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 р. у справі № 910/11881/21 - залишено без руху.
08.12.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від  18.10.2021 року, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022, у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_3 у відставку, сформовано для розгляду справи №925/610/20 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від  18.10.2021 року у справі №910/11881/21 прийняти до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.11.2020 року між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (далі - позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елемент Експо" (далі - відповідач-1, клієнт) було укладено договір про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" №МБ-LVO-Ов-10826 (далі - договір), за умовами пункту 1.2 якого банк надає клієнту банківську послугу - овердрафт "Легкий" (далі - овердрафт), а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі, Правилах, у тому числі своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату банківської послуги.
Відповідно до п. 1.1 договору термін "Правила" використовується у договорі у наступному значенні: типові Правила надання АТ "Перший український міжнародний банк" банківської послуги - овердрафту "Легкий" корпоративним клієнтам малого бізнесу, що розміщуються на інтернет-сайті банку (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/). Всі інші терміни, що використовуються у договорі, мають значення, наведені у Правилах. Підписаний клієнтом цей договір разом із правилами, які викладені на сайті банку, складає укладений між клієнтом та банком договір, що підтверджується підписом клієнта у цьому договорі.
Згідно з п. 1.3 договору банк приймає рішення про надання овердрафту на власний розсуд та відповідно до своїх внутрішніх положень.
Пунктом 1.4 договору передбачено, що надання овердрафту здійснюється в межах розміру ліміту банківської послуги, визначеного в пункті А8 преамбули договору, та строку дії ліміту банківської послуги, визначеного у пункті А10 преамбули договору. 
Відповідно до п. 1.5 договору інші умови щодо надання та повернення кредиту, його обслуговування, нарахування та сплати процентів, комісійних винагород, тощо, а також відповідні права та обов`язки сторін, їх відповідальність визначаються Правилами.
Отже, преамбулою договору визначені наступні умови банківської послуги овердрафту: ліміт банківської послуги - 315000,00 грн (пункт А8); ліміт овердрафту - 90000,00 грн (пункт А9); дата закінчення строку дії ліміту банківської послуги - 25.10.2021 (пункт А10); поточний рахунок клієнта - НОМЕР_1 у АТ "Перший український міжнародний банк" в місті Києві (пункт А11); стандартний розмір процентної ставки - 15,9% річних (пункт А12); розмір процентної ставки на прострочену заборгованість - 35,0% річних (пункт А13); к - коефіцієнт перерахунку ліміту: 0,2 % (пункт А15).
Відповідно до пункту 3.8 договору останній набирає чинності з дати підписання цього договору про надання банківської послуги овердрафт "Легкий" обома сторонами та діє до моменту виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх взятих на себе зобов`язань або до моменту його припинення/розірвання у порядку, передбаченому правилами.
Згідно з п. 2.2 Правил надання АТ "Перший український міжнародний банк" банківської послуги - овердрафту "Легкий" корпоративним клієнтам малого бізнесу (далі - Правила) базові умови кредитування зазначаються у договорі про надання банківської послуги. Детальний порядок кредитування, пов`язані з цим права та обов`язки сторін, їх відповідальність, визначаються Правилами.
Крім того у пункті 2.3 Правил визначені умови надання банківської послуги - овердрафту "Легкий", що може надаватися в рамках договору про надання банківських послуг, зокрема, відповідно до цієї банківської послуги банк надає клієнту кредит у вигляді овердрафту на поповнення оборотного капіталу в межах статутних цілей діяльності клієнта, у тому числі на придбання сировини та матеріалів, оплату товарів та послуг, виплату заробітної плати, сплату податків, інші поточні потреби, пов`язані з господарською діяльністю клієнта, у тому числі на оплату процентів, комісійних винагород, пені та штрафних санкцій, які клієнт зобов`язаний сплатити банку за договором (підпункт 2.3.1 Правил).
Згідно з підпунктом 2.3.2 Правил надання клієнту овердрафту/ частини овердрафту відбувається шляхом оплати з Поточного рахунку, зазначеного в п. А11 преамбули договору, розрахункових документів клієнта за цільовим призначенням згідно з п. 2.3.1 цих правил на суму, яка перевищує кредитовий залишок на такому рахунку, але в межах ліміту овердрафту, який діє у відповідний період згідно з п. 2.3.7 цих Правил. Датою надання овердрафту вважається день оплати з поточного рахунку розрахункових документів клієнта на суму, що перевищує кредитовий залишок на такому рахунку.
Також підпунктами 2.3.3 та 2.3.4 Правил визначено, що проценти за користування овердрафтом нараховуються банком за ставкою, яка визначена в п.А12 преамбули договору про надання банківської послуги. Нараховані проценти за овердрафтом повинні сплачуватися клієнтом у строки, передбачені пунктом 4.3.4 розділу 4 Правил.
Відповідно до підпункту 2.3.5 Правил незважаючи на положення пункту А12 преамбули договору, проценти за користування овердрафтом/ частиною овердрафту на розмір, що не повернутий у строки, передбачені договором, нараховуються банком за підвищеною ставкою (процентна ставка на прострочену заборгованість) у розмірі, передбаченому в пункті А13 преамбули договору, з першого дня прострочення повернення кредитних коштів до тієї дати, коли порушене зобов`язання буде виконано.
Правилами надання АТ "Перший український міжнародний банк" банківської послуги - овердрафту "Легкий" корпоративним клієнтам малого бізнесу (які діяли з 15.09.2020) визначається, що «період дії ліміту овердрафту» - проміжок часу, який починається з першого банківського дня, наступного за 11 (одинадцятим) числом кожного календарного місяця, а закінчується в день, що передує першому банківському дню, наступному за 11 (одинадцятим) числом наступного календарного місяця, з такими виключеннями: перший період дії ліміту овердрафту починається з дня укладення договору; останній період дії ліміту овердрафту закінчується датою настання однієї з наступних подій, в залежності від того, яка з них настане раніше: останній день строку дії ліміту овердрафту, зазначеного в договорі, або день, в який клієнт зобов`язаний достроково погасити заборгованість за основною сумою овердрафту відповідно до умов договору.
Відповідно до підпункту 2.3.7 Правил, ліміт овердрафту на кожен період дії ліміту овердрафту визначається (в межах ліміту банківської послуги, зазначеної в п.А8 преамбули договору) на підставі договору, цих правил і не потребує укладення між сторонами окремих угод з цього приводу. Користуючись принципом свободи договору, клієнт підписанням договору про надання банківської послуги надає право банку в будь-який момент дії такого договору зменшити ліміт акцептованого банком овердрафту у випадку порушення клієнтом обов`язку, встановленого п.7.3.5 розділу 7 цих Правил. У випадку, якщо ліміт овердрафту, розрахований на наступний період дії ліміту овердрафту, є меншим ніж 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, ліміт визначається на рівні 0,00 (нуль грн. 00 коп.) гривень. Банк направляє клієнту повідомлення про ліміт овердрафту на наступний період дії ліміту овердрафту (Електронним повідомленням/документом), в якому (повідомленні) зазначає ліміт овердрафту на наступний період дії ліміту овердрафту та розмір чистих грошових надходжень на поточні рахунки в банку (в гривні) за попередній розрахунковий період. Зазначене повідомлення банк направляє клієнту не пізніше спливу 1 (одного) банківського дня, наступного за 5 (п`ятим) числом кожного календарного місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі, якщо ліміт овердрафту на наступний період дії ліміту овердрафту дорівнює ліміту овердрафту за попередній період, банк може не направляти клієнту зазначених повідомлень. Ліміт овердрафту на наступний період починає діяти незалежно від дати та/або факту отримання клієнтом відповідного повідомлення від банку.
Згідно з підпунктом 2.3.8 Правил, якщо згідно цих правил було визначено розмір ліміту овердрафту, який є меншим, ніж існуюча на такий момент заборгованість за основною сумою овердрафту, то частина заборгованості за основною сумою овердрафту, на яку вона перевищує ліміт овердрафту, має бути погашена клієнтом першочергово не пізніше дня, що передує встановленню нового (зменшеного) ліміту овердрафту. У випадку непогашення клієнтом частини заборгованості за основною сумою овердрафту, на яку вона перевищує ліміт овердрафту, з дати встановлення нового (зменшеного) ліміту овердрафту, така частина заборгованості за основною сумою овердрафту вважається простроченою заборгованістю, на неї нараховуються проценти, розраховані виходячи з розміру процентної ставки на прострочену заборгованість (зазначеного у договорі), а банк першочергово спрямовує кошти клієнта (його поручителів) на погашення частини заборгованості за основною сумою овердрафту, на яку вона перевищує поточний ліміт овердрафту.
Також згідно з пунктом 2.3.12 Правил, клієнту можуть бути встановлені додаткові обов`язки, зазначені у договорі про надання банківської послуги.
Розділом 4 Правил передбачені умови плати за банківську послугу, а саме: банк здійснює надання банківської послуги за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах, визначених договором, Правилами, виключно в безготівковій формі. Платою за користування банківською послугою є проценти та комісійна винагорода (підпункти 4.1 та 4.2 Правил).
Умовами підпунктів 4.2, 4.3.1 та 4.3.2 Правил визначено, що платою за користування банківською послугою є проценти та комісійна винагорода. Проценти нараховуються з використанням процентної ставки. Процентна ставка за договором є фіксованою, тобто виражена числом. Проценти за користування банківською послугою нараховуються у процентах річних із розрахунку 365 днів на рік на підставі процентної ставки, зазначеної у договорі.
Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму заборгованості і за весь час фактичного користування кредитними коштами, наданими в рамках банківської послуги. Період нарахування процентів складає календарне число днів. Якщо інше не передбачено договором, датою закінчення періоду нарахування процентів є перший банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа місяця (без його урахування) або день, що передує даті повернення кредиту, а початком - дата надання кредиту та/або перший банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа місяця (з його урахуванням). Закінчення зазначеного у договорі строку надання банківської послуги - овердрафту не звільняє клієнта від обов`язку сплачувати відповідно до умов договору на користь банку проценти за користування кредитом за весь час прострочення клієнтом погашення заборгованості за кредитом (підпункт 4.3.3 Правил).
Відповідно до підпункту 4.3.4 Правил визначено, що якщо інше не передбачено договором, нараховані проценти повинні сплачуватися Клієнтом щомісячно не пізніше 1-го банківського дня, наступного за 24-м числом кожного місяця за відповідний період.
Згідно з пунктом А12 преамбули договору визначено, що стандартний розмір процентної ставки становить 15,9% річних, а на прострочену заборгованість, згідно пункту А13 преамбули договору, - 35% річних.
Також, як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2020 року між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (кредитор) та Фізичною особою ОСОБА_1 (далі - поручитель) був укладений договір поруки №МБ-LVO-П-10826/1, згідно з умовами якого поручитель поручився перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Елемент Експо" (боржником) зобов`язань, передбачених кредитним договором.
Відповідно до пункту 1.2 договору поруки відповідач-2 відповідає перед позивачем за виконання зобов`язання позичальника в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.
Пунктом 1.3 договору поруки визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.
Статтею 2 договору поруки визначені зобов`язання, які забезпечені порукою.
Зокрема, відповідно до пункту 2.1 та підпункту 2.1.1 договору поруки, цим договором забезпечується виконання зобов`язання боржника(ків) перед кредитором (далі - зобов`язання), що випливають з наступного(их) договору(ів): договору про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" №МБ-LVO-Ов-10826 від 26 листопада 2020 року, укладеного між Кредитором та Боржником за договором, з усіма змінами та доповненнями до нього (для цілей цього підпункту - «Кредитний договір»).
Згідно з пунктом 3.1 договору поруки в разі порушення зобов`язання боржником (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання боржником зобов`язання у строки, визначені договором, з якого випливає зобов`язання), поручитель зобов`язаний в перший день порушення боржником зобов`язання або певної його частини) виконати таке зобов`язання (або певну його частину) незалежно від факту направлення йому кредитором відповідної вимоги. При цьому кредитор не зобов`язаний підтверджувати буд-яким чином факт порушення зобов`язання боржником. Порушення зобов`язання боржником буде достатньою для поручителя підставою виконати порушене зобов`язання (або певну його частину), без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання відповідної інформації чи документів.
Пунктом 5.1.1 договору визначено, що поручитель повністю ознайомлений з договором(ами), з якого(их) випливає зобов`язання, забезпечене порукою за цим договором, всі умови цього(цих) договору(ів), у тому числі щодо строків (термінів) виконання зобов`язання йому зрозумілі та поручитель запевняє про самостійне здійснення контролю за належним виконанням зобов`язання боржником.
Згідно з пунктом 6.1 договору порука припиняється у разі виконання зобов`язання в повному обсязі або якщо протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання зобов`язання, визначеного в п. 2.1 договору, кредитор не пред`явить позову до поручителя та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав позичальнику овердрафт в межах визначеного ліміту, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника за основною сумою кредиту, а також відсутністю з боку відповідачів претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, тобто виконав належним чином свої зобов`язання.
В той же час, позичальник свого обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів у порядку та строки, передбачені договором та Правилами належним чином не виконав.
15.04.2021 року позивачем направлена вимога вих.№КНО-61.1.3.3/8 про погашення простроченої заборгованості, яка отримана відповідачем-1 16.04.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в повному обсязі погашення боргу відповідач не здійснив, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 115 036, 16 грн. з огляду на що позивач звернувся з даним позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.  
Права та обов`язки сторін у справі виникли на підставі договору про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" №МБ-LVO-Ов-10826  від 26.11.2020 року, укладеного між позивачем і відповідачем 1 та договору поруки №МБ-LVO-П-10826/1 від 26.11.2020 року, укладеного між позивачем і відповідачем 2.  
Договори у встановленому порядку не були оспорені, не визнані недійсними, а отже, є обов`язковими для виконання сторонами.  
Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.  
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.  
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.  
Відповідно до статті 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.  
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 ЦК України).  
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 ЦК України).
Як вже було вище зазначено, з матеріалів справи вбачається, що позивач надав позичальнику овердрафт в межах визначеного ліміту, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника за основною сумою кредиту, а також відсутністю з боку відповідачів претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, тобто виконав належним чином свої зобов`язання.
В той же час, позичальник свого обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів у порядку та строки, передбачені договором та Правилами належним чином не виконав.
Колегія суддів зазначає, що з виписки з особового рахунку позичальника за основною сумою кредиту, станом на 12.03.2021 року у позичальника виник дебетовий залишок (заборгованість) за поточним рахунком, розмір якого є більшим, а ніж визначений підпунктом 2.3.7 розмір ліміту овердрафту, у зв`язку з чим 06.04.2021 року позивачем було повідомлено відповідача у визначеному Правилами порядку про встановлення з 12.04.2021 року ліміту овердрафту у розмірі 0,00 грн.
Отже, місцевий господарський суд вірно встановив, що у відповідності до вимог підпунктів 2.3.7 та 2.3.8 Правил, відповідач зобов`язаний був погасити частину заборгованості за основною сумою овердрафту, на яку вона перевищує ліміт овердрафту до 11.04.2021 року включно.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зазначений обов`язок не був виконаний позичальником, у зв`язку з чим починаючи з 12.04.2021 року (перший робочий день) заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Експо" за основною сумою овердрафту є простроченою у повному обсязі.
Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем 1 вказаної суми заборгованості за тілом кредиту, позовні вимоги в частині стягнення 115  036, 16 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.  
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.  
Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.  
Відповідно до розрахунку позивача, він нарахував проценти за користування кредитом на підставі пункту А13 преамбули договору та підпунктів 2.3.8, 4.3.1, 4.3.2 та 4.3.3 Правил у розмірі 2 823, 82 грн.
Розрахунок відсотків перевірено колегією суддів, він є арифметично та методологічно вірним, а тому позовні вимоги в цій частині також є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.  
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.  
Як вже було зазначено вище, з метою забезпечення зобов`язань позичальника за договором між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов договору.
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.  
Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.  
Таким чином, з огляду на солідарний обов`язок боржника за основним зобов`язанням і поручителя, кредитор має право вибору звернення з вимогою до них спільно чи до будь-якого з них окремо, у зв`язку з чим, враховуючи порушення умов укладеного договору овердрафту з боку позичальника, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів у солідарному порядку.
Щодо посилання скаржника, що отримувачем поштової кореспонденції на пошті був зазначений, як ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , з огляду на що відповідач 2 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 року позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі №910/11881/21 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
При цьому частиною 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
У зв`язку з цим, на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 року, судом першої інстанції було направлено запит до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача-2.
У відповідь на запит суду, 09.08.2021 року через відділ діловодства суду надійшла відповідь від органу реєстрації з визначенням останнього місця реєстрації Фізичної особи ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 .
З метою повідомлення відповідача-2 про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.08.2021 року була направлена судом першої інстанції рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача-2, яка повідомлена суду органом реєстрації, що співпадає з адресою, визначеною відповідачем-2 в договорі поруки.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до повідомлення наявного в матеріалах справи, місцевим господарським судом було вірно вказано прізвище, ім`я та по батькові відповідача 2, а саме ОСОБА_1 .
З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що будь-які підстави вважати, що поштова кореспонденція суду першої інстанції  була направлена іншій особі є надуманими самим скаржником, а неотримання відповідачем 2 поштових відправлень суду є наслідком дій самого відповідача 2.  
Відповідно, безпідставними і недоведеними є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не повідомив належним чином відповідача 2 про відкриття провадження у справі, чим порушив принцип змагальності сторін і право відповідача 2 на захист.
Щодо доводів скаржника, що місцевий господарський суд не мав права відкривати провадження у даній справі в частині позовних вимог до відповідача 2, а відкривши провадження, зобов`язаний був закрити його у зв`язку з непідсудністю справи, в конкретній частині вимог, та роз`яснити позивачу про право на звернення із позовом до фізичної особи в порядку цивільного судочинства колегія судів зазначає наступне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої  статті 19 Цивільного процесуального кодексу України  у редакції вищевказаного Закону (далі -  ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено  статтею 20 ГПК України.
Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
За змістом частини першої  статті 546 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Відповідно до положень статей  553,  554,  626 ЦК України  за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.
Отже, колегія суддів зазначає, що виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову,  позивач,  як кредитор подав до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридична особа. Тобто, між позивачем та відповідачем 2 наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами  ГПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №415/2542/15-ц, від 02.10.2018 року у справі №910/1733/18 та від 19.03.2019 року у справі №904/2530/18.
Відповідно до положень частини другої  статті 4 ГПК України  право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
Колегія судді зазначає, що скаржник залишив поза увагою також той факт, що за  статтею 45 ГПК України  сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в  статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями  статті 20 ГПК України  (як приклад, пункти 5, 10, 14  статті 20 ГПК України).
Колегія суддів також звертає увагу, що положення пункту 1 частини першої  статі 20 ГПК України  не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.
З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що оскільки сторонами основного зобов`язання (кредитного договору) є юридичні особи - позивач та відповідач 1, спір щодо правочину, укладеного для його забезпечення, тобто виконання договору поруки, підвідомчий господарському суду, а тому місцевий господарський суд правомірно відкрив провадження у даній справі відносно позовних вимог до відповідача 2.
Враховуючи вище викладене колегія суддів зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 року №910/11881/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 року №910/11881/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11881/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                А.О. Мальченко