ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1156/20  Номер провадження 22-ц/814/365/22	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року 	м. Полтава	

       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:        

головуючого – судді: Гальонкіна С.А.,
суддів:          Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Максименко Л.В. в залі суду у м. Гадяч, у справі №526/1156/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: відділ ДАБК Гадяцької міської ради та Гадяцька міська рада про зобов`язання знести самочинно збудований гараж.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -
в с т а н о в и л а :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом у якому прохала зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудований гараж, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
       В обгрунтування позову вказувала, що будинок по АДРЕСА_2 перейшов до неї у спадок від матері. Земельна ділянка не приватизована. В домоволодінні, що знаходиться по АДРЕСА_1 розташований гараж, який є суміжним з її домоволодінням та збудований з порушенням будівельних норм, так як не дотримана протипожежна відстань до її будинку - 8 м. 
Вказувала, що ОСОБА_2 не мала всіх необхідних документів для будівництва гаража, а рішення міської ради не є дозволом на будівництво. Гараж не зареєстрований в БТІ саме через невідповідність нормам ДБН, а також відповідає ознакам самочинно збудованого об`єкта. 
Зазначала, що будівля створює загрозу для її життя та здоров`я, а також для життя її дітей через порушення протипожежних норм, а тому її має бути усунуто шляхом знесення.
       Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаюсь на незаконність та необгрунтованість цього рішення, невідповідність висновків обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. 
Прохала скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що відстань у 5 м була погоджена відповідними службами, органами та суміжним землекористувачем, та гараж не є самочинним будівництвом.
Зазначала, що виконавчим комітетом Гадяцької міської ради Полтавської області надані до суду копії плану земельної ділянки та копії плану будівництва. Однак копія плану будівництва не містить підписів погодження головного архітектора району, начальника СДПЧ-23 та власника житлового будинку по АДРЕСА_2 . 
Разом з тим, копія плану земельної ділянки не містить підпису головного архітектора району.
Такі підписи містяться тільки на копіях відповідних документів, наданих ОСОБА_2 та які не були належним чином засвідчені.
Крім того на оригіналах відповідних доказів підписів також не виявлено. 
Вказувала, що дозвіл на виконання будівельних робіт відповідачами отримано не було, так само як не було отримано всіх необхідних погоджень від відповідних органів державної влади та місцевого самоврядування.
Натомість, суд першої інстанції, неповно дослідивши докази по справі, помилково прийшов до висновку про те, що рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 27 грудня 1996 року № 480-2 «про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на будівництво гаража по АДРЕСА_1 » є дозволом на виконання будівельних робіт. Цей документ є лише одним із документів, передбачених ДБН А. 3.1 -2 - 93 для його отримання.
Таку ж позицію висловив і експерт ОСОБА_4 під час допиту в судовому засіданні.
Вважає, що висновок Полтавського відділення «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 1352 від 26 березня 2021 року щодо наявності погоджень на будівництво гаража необхідно оцінювати критично, оскільки під час допиту експерт ОСОБА_4 підтвердила, що, роблячи висновок про те, що відповідачем було отримано усі необхідні погодження, вона ґрунтувала свою думку тільки на копіях документів, на яких містилися підписи відповідних осіб, які не містяться на оригіналах відповідних документів, оскільки самі оригінали їй не надавалися.
Крім того спірний гараж побудовано із суттєвими порушеннями будівельних норм та правил та не введений в експлуатацію.
Разом з тим зазначила, що під час розгляду справи у суді першої інстанції встановлено, що зі сторони де знаходиться гараж, знаходиться також газовий ввід, про що неодноразово зазначалося нею під час розгляду справи у суді першої інстанції, однак ця обставина жодним чином не досліджувалася під час розгляду справи по суті.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від ОСОБА_2 надійшло клопотання, у якому остання прохала розглянути апеляційну скаргу без її участі та без участі її адвоката. 
У клопотанні зазначила, що вимоги апеляційної скарги не визнає, з підстав викладених у відзиві та прохала залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Гадяцького районного суду Полтавської області – без змін.
Крім того від представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Здебської О.П. надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Зазначила, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення, яким скаргу задовольнити з підстави викладених у ній та запереченнях на відзив та прохала вирішити питання розподілу судових витрат.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення слухання справи та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що будівництво гаража не є самочинним, відповідачі є добросовісними набувачами спірного гаража, мають необхідний пакет документів для його будівництва та використання, тому обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх прав не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та є втручанням у мирне володіння майном.
Крім того суд зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про загрозу її життю та здоров`ю порушенням протипожежної відстані від гаражу до будинку. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину є спадкоємицею майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з будинку А-1, з допоміжними господарчими будівлями: сарай Б, вбиральня Г, огорожа № 1, розташованого на земельній ділянці фонду міської ради, площею 876 кв. АДРЕСА_2 . (а.с. 6 т.1)
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається що ОСОБА_1 є власницею будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки складає 876 кв.м. На вказане домоволодіння виготовлено технічний паспорт, земельна ділянка не приватизована.
Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 427 від 30 вересня 1974 року ОСОБА_6 , чоловікові відповідача ОСОБА_2 , надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_2 площею 440 кв.м. та здійснено в натурі виділ земельної ділянки загальною площею 440 кв.м розміщеною по АДРЕСА_2 . (а.с. 81-82 т.1)
Відповідно до договору про надання в безстрокове використанням земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 30 вересня 1974 року ОСОБА_6 надана в безстрокове користування земельна ділянка по АДРЕСА_2 , загальною площею 440 кв.м. (а.с. 152-157 т.1)
Згідно акту прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських споруд індивідуального забудовника від 12 травня 1986 року: садиба, забудовником якої є ОСОБА_6 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 в складі житлового будинку А-1, сараю В, літнього душу Б, вбиральні Г, погребу в2 є прийнятим в експлуатацію. (а.с. 219-210 т.1)
З свідоцтва про право власності виданого Гадяцькою міською радою 22 серпня 1986 року № 25 вбачається, що ОСОБА_6 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . (а.с. 223 т.1)
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . Спадкове майно складається з Ѕ частини будинку з допоміжними господарчими будівлями: літній душ, літня кухня, вбиральня, огорожа, розташованого на земельній ділянці міської ради площею 365 кв.м. в АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі свідоцтва про право власності виданого Гадяцькою міською радою 22 серпня 1986 р. № 25. (а.п. 83-84 т.1)
Згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_6 належить право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя, яке складається з Ѕ частини будинку з допоміжними господарчими будівлями: літній душ, літня кухня, вбиральня, огорожа, розташованого на земельній ділянці міської ради площею 365 кв.м. в АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі свідоцтва про право власності виданого Гадяцькою міською радою 22 серпня 1986 року № 25. (а.п. 85-86 т.1)
З заяви ОСОБА_5 від 27 серпня 1996 року до Гадяцької міської ради, зареєстрованої під № 1862 від 13 грудня 1996 року, яка проживає по АДРЕСА_2 вбачається, що вона дозволяє ОСОБА_3 зробити добудову на території її садиби за умови еквівалентного обміну землею (оригінал заяви оглянуто в судовому засіданні), (а.с.255 т.1).
На плані земельної ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , де під номером - Г позначено проектуємий гараж з проектуємими межами земельної ділянки, які передбачають зміну конфігурації земельних ділянок. Відстань на плані між будинком А-1, що належить ОСОБА_5 та проектуємим гаражем встановлена 5 м. План погоджено з начальником СДПЧ -23 ОСОБА_7 , власником будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_5 та головним архітектором району (а.с. 129-130 т.1).
Місцевим судом зазначено, що на наданих до суду копіях плану не скрізь маються підписи головного архітектора ОСОБА_8 , однак як слідує з його показів, наданих дізнавачу при допиті у кримінальному провадженні з даних спірних питань, відсутність підпису пов`язане з неналежним веденням діловодства працівниками міської ради. Проте він підтвердив свій підпис на копії плану, який знаходиться у відповідача ОСОБА_9 і яка отримала його від виконавця – інженера ПВАПБ ОСОБА_10 та підтвердив правильність забудови. 
Рішенням Гадяцької міської ради від 27 грудня 1996 року № 460-2 надано дозвіл ОСОБА_3 на будівництво гаража розміром 6,0x4,0 на своїй земельній ділянці по АДРЕСА_1 . (а.с. 87 т.1)
Рішенням Гадяцької міської ради від 27 грудня 1996 року № 482-1 дозволено ОСОБА_5 змінити конфігурацію земельної ділянки по АДРЕСА_2 не змінюючи загальної площі та рішенням Гадяцької міської ради від 27 грудня 1996 року № 482-2 вирішено дозволити ОСОБА_3 змінити конфігурацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 не змінюючи загальної площі. (а.с. 48-49 т.1)
Суд зазначив, що оригінали вказаних рішень оглянуті у судовому засіданні та на них містяться оригінальні підписи голови та секретаря виконкому сільської ради. Таким чином спростовані доводи сторони позивача про відсутність оригіналів вказаних рішень
Згідно висновку Полтавського відділення «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 1352 від 26 березня 2021 року – протипожежна відстань між гаражем, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на час надання дозволу на будівництва гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92* «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень».
Будівництво гаража здійснено на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні забудовника - ОСОБА_3 , згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області № 482-2 від 27 грудня 1996 року «Про зміну конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_1 » та відповідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області № 480-2 від 27 грудня 1996 року про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво гаража розміром 6,0x4,0 м і погоджено начальником СДПЧ, головним архітектором району та попереднім власником будинку АДРЕСА_2 плану земельної ділянки АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , при цьому фактична відстань між житловим будинком по АДРЕСА_2 та гаражем по АДРЕСА_1 не перевищує відстань (5,0), яка була погоджена відповідними органами та службами.
Під час будівництва гаража забудовником витримана відстань між гаражем, по АДРЕСА_1 та житловим будинком, по АДРЕСА_2 , яка була погоджена місцевими виконавчими органами.
Питання щодо технічної можливості усунення невідповідності вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, в частині невідповідності протипожежним вимогам шляхом перебудови чи знесення гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вирішується міськими радами та їх виконавчими органами та не входить до компетенції експерта будівельно-технічних та пожежно-технічних досліджень. (а.с.6-29 т.2)
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
На час надання дозволу на будівництво гаража встановлено, що гараж був побудований в 1996-1997 році, тобто будувався до набрання чинності Постанови КМУ № 466 від 13 квітня 2011 року та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 12 березня 2011 року № 2780-XII.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку площею 440 кв.м, спадкоємцем на користування якої став ОСОБА_3 .. В матеріалах справи є копії технічного паспорту з викопіровкою земельної ділянки, на підставі якої і був виготовлений план забудови гаража.
Ухвалюючи рішення місцевий суд виходив з того, що на час початку будівництва гаража, забудовник мав необхідний пакет документів: заяву, на підставі якої прийнято рішення №480-2 від 27 грудня 1996 року та документи, які посвідчували право забудовника на користування земельною ділянкою, тому твердження позивача про їх відсутність є безпідставними.
Місцевий суд зазначив, що ураховуючи наявні у справі документи, а саме рішення місцевих виконавчих органів щодо надання дозволу на будівництво гаража, погоджені плани забудови земельної ділянки до них, здійснене будівництво гаража у відповідності до погодженого плану забудови, при умові проведення його технічного обстеження, останній може бути прийнятий в експлуатацію і в подальшому використовуватися за призначенням.
Також суд першої інстанції на послався на те, що відсутність державної реєстрації органами БТІ спірного гаража жодним чином не пов`язане з відсутністю дозволів архітектури, як стверджує позивач, оскільки такі є в наявності і в разі необхідності можуть бути зареєстровані в БТІ в любий момент.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що місцевий суд не звернув уваги на те, що даний гараж було збудовано з істотними порушеннями будівельних норм та правил, зокрема в частині дотримання протипожежних відстаней та становить загрозу життю ОСОБА_1 , членів її сім`ї та майна.
Суд першої інстанції, неповно дослідив обставини справи і оцінив наявні докази та помилково прийшов до висновку, що відстань у 5 м була погоджена відповідними службами, органами та суміжним землекористувачем, а гараж не є самочинним будівництвом.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ч. 2, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Разом із супровідним листом №04-09/3170 від 05 листопада 2020 року виконавчим комітетом Гадяцької міської ради Полтавської області надані до суду копії плану земельної ділянки та копії плану будівництва. Копія цього плану не містить підписів погодження головного архітектора району, копія плану земельної ділянки також не містить підпису головного архітектора району.
Такі підписи містяться тільки на копіях відповідних документів, наданих відповідачем (а.с. 160-161 т.1).
Згідно відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області 1016-1.18/358 від 20 травня 2021 року, якою з посланням на п. 2.1. № 93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», який діяв на момент будівництва спірного гаража, передбачено, що рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 27 грудня 1996 року № 480-2 «про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на будівництво гаража по АДРЕСА_1 » є лише одним із документів, який замовнику будівництва необхідно було подати до відповідного органу держархбудконтролю для отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до п. 1.2. ДБН А. 3.1.-2-93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» дозволи забудовникам (замовникам) на виконання робіт з будівництва видаються виключно органами державного архітектурно-будівельного контролю України.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року №2780-ХІІ (в редакції чинній на момент надання дозволу на здійснення будівництва) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством, та одержання дозволу на виконання будівельник робіт.
Згідно Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року №2780-ХИ (в редакції чинній на момент будівництва) та ДБН А 3.1 2-93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що забудова земельних ділянок здійснюється виключно після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством та одержання дозволу на виконання будівельних робіт.
Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 27 грудня 1996 року № 480-2 «про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на будівництво гаража по АДРЕСА_1 » є дозволом на виконання будівельних робіт. Цей документ є лише одним із документів, передбачених ДБН А. 3.1 -2 - 93 для його отримання.
Таку ж позицію висловив і експерт ОСОБА_4 під час допиту у судовому засіданні суду першої інстанції.
Висновок Полтавського відділення «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 1352 від 26 березня 2021 року щодо наявності погоджень на будівництво гаража необхідно оцінювати критично, оскільки під час допиту експерт ОСОБА_4 підтвердила, що роблячи висновок про те, що відповідачем було отримано усі необхідні погодження, вона ґрунтувала свою думку тільки на копіях документів, на яких містилися підписи відповідних осіб, які не містяться на оригіналах, оскільки самі оригінали їй не надавалися.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу .
Оскільки у розпорядження експерта не були надані допустимі та належні докази (їх оригінали) для дослідження, висновок експертизи не мав бути врахований судом першої інстанції і не міг бути покладений в основу рішення як належний доказ.
Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 18 «Про основи містобудування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Утім, як встановлено в ході розгляду справи і не оспорювалося сторонами, спірний гараж не тільки побудовано із суттєвим порушеннями будівельних норм та правила, але і не введено в експлуатацію, а тому, в силу ст.105 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент виникне пня спірних правовідносин) спірний гараж підпадає під визначення самочинного будівництва.
Сама експерт у своєму висновку зазначила, що «питання щодо технічної можливості усунення невідповідності вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, в частині невідповідності протипожежним вимогам шляхом перебудови чи знесення гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вирішується міськими радами та їх виконавчими органами та не входить до компетенції експерта будівельно-технічних та пожежно-технічних досліджень».
Виконавчим комітетом Гадяцької міської ради Полтавської області у відповіді №П 03-110/186 від 24 червня 2020 року на звернення ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року до Начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької міської ради Єрьоміної І.М. зазначається, що «питання технічної можливості перебудови гаража не належить до компетенції відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької міської ради. У зв`язку з цим рекомендували з даного питання звернутися до суб`єкта господарювання/організації, що має відповідну ліцензію на надання відповідних висновків».
У той же час, експерт ОСОБА_4 під час допиту у суді першої інстанції фактично надала відповідь на друге питання експертизи, зазначивши, що гараж перебудувати технічно неможливо і порушення може бути усунути тільки шляхом знесення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Утім, при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.
Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.
Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-й (провадження № 14-341 цс-18).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повною мірою досліджено докази у справі, порушено вимоги процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Окрім того, як встановлено під час розгляду справи у суді першої інстанції, зі сторони, де знаходиться гараж, міститься також газовий ввід, про що неодноразово зазначала ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції. Ця обставина жодним чином не досліджувалася під час розгляду справи по суті.
Крім того ОСОБА_1 зазначала, що в минулому вже мала місце ситуація, коли при виклику пожежної інспекції для усунення наслідків загоряння у належному їй будинку, пожежна машина не мала змоги під`їхати до місця загоряння по тій причині, що заважав спірний гараж. 
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин та допущено порушення норм процесуального права при оцінці доказів, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення.
При постановленні нового судового рішення, колегія суддів, із урахуванням вищевикладених аргументів, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання знести самочинно збудований гараж слід задовольнити.
Разом з тим виходячи із судової практики та метою виконання рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачів за власний рахунок знести самочинно збудований гараж, хоча позивачем даний аспект не уточнювався.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позову ОСОБА_11 був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, витрати пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи склали 9806,40 грн.
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1261,2 грн.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 11908,4 грн, а саме по 5954,20 грн з кожного.
При цьому апеляційний суд зазначає, що згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2009 року, яке набрало законної сили 23 березня 2009 року, ОСОБА_3 визнано недієздатним.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином понесені судові витрати у розмірі 5954,20 грн, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: відділ ДАБК Гадяцької міської ради та Гадяцька міська рада про зобов`язання знести самочинно збудований гараж – задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести за власний рахунок самочинно збудований гараж (господарську будівлю), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 5954,20 грн.
Понесені судові витрати у розмірі 5954,20 грн, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуючий:         С.А. Гальонкін 
       
Судді:         Г.Л. Карпушин

                                                                       О.Ю. Кузнєцова