КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  755/17019/21                                                                                         Головуючий у І-й інстанції - Савлук Т.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/779/2022                                                 Доповідач Заришняк Г.М.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 травня   2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  адвоката Кілічавої Тетяни Михайлівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.
В апеляційній скарзі адвокат Кілічава Т.М., діюча в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  процесуального права, просить  ухвалу суду скасувати, справу направити  для продовження розгляду  до суду першої інстанції.
В судове  засідання суду  апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені  належним чином. .
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи слідує, що  в жовтні  2021 року ОСОБА_1 звернулась  до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просила встановити факт проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. 
Заява мотивована тим, що  вона є племінницею  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 червня 2004 року  ОСОБА_2 на випадок смерті  оформив на  ОСОБА_1   заповіт, за умовами якого  він  заповідав заявниці все належне йому  майно. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дядько, ОСОБА_2 .  На момент смерті  спадкодавцеві  на праві власності  належав будинок  АДРЕСА_1 .
Вказувала, що з початку грудня  2005 року  у зв`язку з необхідністю  догляду  та допомозі по господарству, ОСОБА_1 почала постійно проживати  разом з ОСОБА_2 (82 роки), за адресою: АДРЕСА_2 , (колишній номер 2). Вказана обставина  підтверджується  відповідною  довідкою, виданою  головою вуличного комітету  вул. Ярової, ОСОБА_3 .  В подальшому  ОСОБА_1   продовжувала  утримувати спадкове майно - домоволодіння  та 15 січня 2013 року уклала  договір №28/165 про користування  електричною енергією.
01 жовтня 2019 року  заявниця  отримала  відмову від  Бахмацької районної державної  нотаріальної контори, в якій було  зазначено, що  вона пропустила  шестимісячний строк на прийняття спадщини, а відсутність реєстрації місця проживання  разом зі спадкодавцем не надає можливість  в оформленні спадщини  за фактичним її прийняттям. Також було  вказано, що спадкова справа не відкривалась  та відсутні інші спадкоємці.
Зазначала, що  встановлення факту  постійного проживання необхідно заявниці  для прийняття  спадщини за заповітом, оскільки у неї відсутня реєстрація місця проживання  разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
 Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявниці права на спадкування за заповітом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування, та підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч.2 ст.293 ЦПК України).
Частиною 4 ст.315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з пунктами 2, абзацу 1,2,3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду Україн від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,   які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Спір про право пов`язаний виключно  з порушенням або  оспорюванням  суб`єктивного  права, тобто  коли відсутнє порушення права, то не може  бути також  і спору  про право цивільне. Звернення особи за судовим захистом у такому випадку  у такому випадку зумовлюється  неможливістю здійснити своє право через неможливість  його довести відповідному органу (РАГСу, нотаріусу та ін.) або громадянам  та  на підставі  її впевненості  в існуванні  права. Характерним  для справ  окремого провадження  є положення, коли звернення особи до суду  зумовлюється неможливістю здійснити своє право через недоведеність  певної  юридичної обставини, з існуванням якої закон надає особі  відповідні права. Якщо у справі  беруть участь  заінтересовані особи, які позитивно  ставляться до встановлення даного факту у суді, спір про право не може виникнути.
Частинами 1,2  ст. 13  ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Звертаючись з вказаною заявою, ОСОБА_1 зазначила в якості заінтересованої особи Північно -Східне  міжрегіональне управління  Міністерства юстиції в м. Суми. 
Відповідно до положень  ч. 1 ст. 1277  ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.  
З матеріалів справи слідує, що  предметом спадкового майна є  нерухоме майно - будинок  АДРЕСА_1 , і   Бахмацька  міська  рада має право на звернення до суду з  позовом у порядку ст. ч.1 ст. 1277 ЦК України. При цьому, вказаний орган місцевого самоврядування не був залучений позивачкою до складу учасників справи. 
Враховуючи те, що  зі змісту заяви вбачається спір про право, вимога про встановлення факту постійного проживання пов`язана з доведенням факту прийняття спадщини, на яку може мати права орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини в порядку визнання спадщини відумерлою,  суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки вбачається спір про право.
Ухвала суду відповідає вимогам норм  процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Посилання  апеляційної скарги про те, що  інших рідних та спадкоємців у померлого ОСОБА_2 немає, а тому і відсутній спір про право, не можуть бути  підставою для скасування ухвали суду, оскільки спростовуються  наведеним вище.
Інші доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлення  ухвали суду. 
Керуючись   ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Кілічавої Тетяни Михайлівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року -  залишити без змін.
 Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом 30 днів з дня виготовлення повної  постанови.
    
Повний текст постанови виготовлений  31 травня  2022 року.

 Головуючий 
  Судді: