ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 р. 	Справа № 520/17373/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.11.2021 року у справі № 520/17373/21 
за позовом           ОСОБА_1 
до                    Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд:
- стягнути з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 800,00 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року у справі № 520/17373/21 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.
Стягнуто з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
В іншій частині заяву залишено без задоволення.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та помилковість висновків суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення його заяви, просив суд апеляційної інстанції додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року у справі № 520/17373/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення яким заяву про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити, стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 800,00 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що заявлений ним розмір витрат на професійну правничу допомогу є повністю доведеним та співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, їх обсягом, та значенням справи для позивача.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року у справі № 520/17373/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відмову Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства щодо надання інформації на запит ОСОБА_1 від 27 серпня 2021 року № 2 викладену у листі Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства від 01.09.2021 року № 908. Зобов`язано Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство надати інформацію на запит про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 27 серпня 2021 року № 2 (реєстраційний вхідний номер № 833 від 27.08.2021 Центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради).
15.11.2021 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 800,00 грн.
Частково задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви, виходячи з наступного.
За правилами статті 132  КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно частини 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі – Закон № 5076-VI), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 5076-VI, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону № 5076-VI).
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом в договорі про надання правової допомоги, та має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно положень ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.
Аналогічна правова позиція була наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі № 820/4263/17.
При цьому згідно правового висновку наведеного Верховним Судом в постановах від 10.06.2021 року у справі №820/479/18, від 22.06.2022 року у справі № 380/3142/20, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі – 19 800,00 грн. (гонорару) позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги б/н від 13 серпня 2021 року, укладеного між позивачем (клієнтом), та адвокатом Лихачовим Р.Б. (адвокатом), згідно якого адвокат зобов`язався надати клієнту юридичні послуги, правничу допомогу у справах всіх категорій та за дорученням клієнта усюди здійснювати його представництво. Клієнт зобов`язався оплатити адвокату зазначені послуги в порядку та на умовах, визначених-цим договором.
Згідно довідки-розрахунку № 04 від 12.11.2021 року зазначено, що сторони підтверджують, що адвокатом в межах договору про надання правничої допомоги б/н від 13 серпня 2021 року надано правничу допомогу по адміністративній справі № 520/17373/21 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: 
1. Правнича допомога у зв`язку з складанням документу «Позовна заява про визнання відмови Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства щодо надання інформації на запит ОСОБА_1 від 27 серпня 2021 року № 2 викладену у листі Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства від 01.09.2021 року № 908 протиправною та зобов`язання Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства надати інформацію на запит про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 27 серпня 2021 року № 2» від 07.09.2021 року № 520/21/6/1/ зі - 3 (три) мінімальні заробітні плати станом на 01 січня 2021 року (18 000 гривень);
2. Правнича допомога у зв`язку з складанням документу «Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження» від 07.09.2021 року № 520/21/6/2/зі - 20% (двадцять відсотків) мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року (1200 гривень);
3. Правнича допомога у зв`язку з складанням документу «Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору» від 07.09.2021 року № 520/21/6/3/зі - 10% (десять відсотків) мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року (600 гривень).
Зазначено, що загалом вартість вищевказаних послуг (гонорар) за цією довідкою розрахунком № 04 (актом № 9 до договору про надання правничої допомоги б/н від 13 серпня 2021р.) складає: 19 800,00 грн.
Також зазначено, що підписанням цієї Довідки-розрахунку № 04 сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень Договору про надання правничої допомоги б/н від 13 серпня 2021 року.
Згідно акту № 9 від 07.09.2021 року до договору про надання правничої допомоги від 13.08.2021 року, загальна вартість послуг склала 19800,00 грн.
Однак, колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненої правової допомоги на заявлену суму - 19 800,00 грн. відсутній жодний розрахунок погодинної вартості правової допомоги, яка була надана у цій справі, який, як було зазначено вище, повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо, тому доводи апеляційної скарги в частині обґрунтованості у повному обсязі розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) колегія суддів не приймає.
Між тим колегія суддів зазначає, що суд повинен оцінювати рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені не лише з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), в якому також зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Отже, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір таких витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, значення справи для сторін тощо. Суд відшкодовує лише ті витрати, які були обов`язково понесені та мають розумну суму. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
При цьому, колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Як було зазначено вище, в підтвердження надання правової допомоги у цій справі на суму 19 800,00 грн., відсутній жодний розрахунок погодинної вартості правової допомоги, який повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо. 
При цьому, як вбачається з представлених доказів та доводів апеляційної скарги, гонорар адвоката у даному випадку встановлено не з урахуванням витраченого адвокатом часу, складності справи та інших істотних обстави (ч. 3 ст. 30 Закону № 5076-VI), а виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021 р. 
Посилання скаржника з приводу такого визначення розміру понесених ним витрат на рішення Ради адвокатів Харківської області від 21 липня 2021 року №13/1/7 «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару» колегія суддів не приймає, оскільки наведені в рішенні рекомендації формування розміру гонорару є узагальненими, не є нормативно-правовим актом та мають рекомендаційний характер, про що також зазначено у вищевказаному рішенні.
Разом з цим, вартість надання правничої допомоги зі складання позовної заяви на суму 18 000,00 грн., колегія суддів вважає необґрунтованою та непропорційною до предмета спору (складності справи) та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає також завищеною вартість складання клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження – 1200,00 грн. (20% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року), та клопотання про звільнення від сплати судового збору – 600,00 грн. (10% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року). 
Доказів того, що розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним значенню справи для позивача, в тому числі впливом результату вирішення справи на його репутацію або публічним інтересом до справи, матеріали справи не містять.
Враховуючи наведене, з урахуванням критеріїв обґрунтованості та пропорційності витрат на правничу допомогу, встановлення їх необхідності (неминучості), та розумності їх розміру, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого у цій справі розміру витрат на правничу допомогу (гонорару) у сумі 19 800,00 грн.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача, в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., що на переконання колегії суддів, у даному випадку відповідає критерію розумності розміру судових витрат.
Доводи апеляційної скарги за наведених обставин правильності рішення суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 520/17373/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський