ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/10298/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Нікопольський завод технологічного оснащення» та Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року (суддя Букіна Л.Є.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Нікопольський завод технологічного оснащення» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про скасування пунктів припису, -          
                                        
                                                                ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Нікопольський завод технологічного оснащення» звернувся з позовом до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про скасування пунктів 1, 11, 12 припису від 31.05.2021 року №     172/2.1-7/21.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправними та скасувати пункт 1 припису від 31.05.2021 року №   172/2.1-7/21.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Позивачем подана апеляційна скарга,  просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову, ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування пункту  12 припису від 31.05.2021 року №     172/2.1-7/21, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та неповно досліджено докази, не враховано ДСТУ 8725:2017 та Типову методику визначення питомих викидів від основних виробництв по галузях промисловості Міністерства екології та природних ресурсів від 25ю12ю20000, Методику розрахунку розмірів  відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затверджену Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від  10.12.2008  та ст. 10 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря». 
Відповідачем також подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції  про те, що  відповідачем не доведено факт діяльності підприємства  із ліквідації, демонтажу обладнання ливарного цеху по виробництву чавуну і сталі обставинам справи не відповідають. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є юридичною особою приватного права, видами діяльності якого є виробництво інструментів (код КВЕД 25.73),   виробництво чавуну, сталі та феросплавів (код КВЕД 24.10), виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (код КВЕД 25.11).
Предметом спору у цій справі є окремі пункти Припису №     172/2.1-7/21, винесеного 31.05.2021 відповідачем за результатом проведеного заходу державного нагляду (контролю) у формі планової перевірки Приватного акціонерного товариства «Нікопольський завод технологічного оснащення», яка була оформлена актом перевірки №     171/2.1-7/21, в якому зафіксовано виявлені порушення у 10 пунктах, з яких позивач не погоджується тільки з порушеннями, наведеними в пунктах 1, 11, 12 Припису №     172/2.1-7/21.
Позивачем не оскаржувався порядок та підстави проведення перевірки, а також не ставиться під сумнів повноваження та компетенцію осіб, що її здійснювали.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції  зазначив, що в частині задоволених позовних вимог відповідачем правомірність оскарженого рішення не доведено.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині, суд першої інстанції зазначив, про обґрунтованість вимоги 11 оскарженого припису, оскільки з огляду на покладені на відповідача функції, останній вправі вимагати від суб`єктів господарювання інформацію та копію відповідних документів з метою перевірки дотримання ними екологічного законодавства України, а також виконання тих зобов`язань, що були взяті тими чи іншими дозвільними документами.
Щодо пункту 12 оскарженого припису, судом першої інстанції зазначено, що вимоги щодо облаштування вимірювальних портів є вимогами отриманого підприємством дозволу та спрямовані на усунення порушень у сфері охорони атмосферного повітря, а не втручанням у його господарську діяльність, та враховано попередні заходи нагляду підприємства з виданням відповідних розпорядчих документів, які позивачем виконано не були.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Пунктом 1 оскарженого припису, з терміном виконання до 01.11.2021 позивачеві приписано розробити звіт з оцінки впливу на довкілля на проведення планової діяльності з реконструкції, ліквідації (демонтажу) об`єктів обладнання ливарного цеху підприємства та погодити згідно з вимогами чинного законодавства.
Ця вимога обумовлена висновком відповідача з приводу того, що на підприємстві здійснюється ліквідації та демонтаж ливарного цеху, а відтак, зважаючи, що така діяльність (ліквідація) об`єктів безпосередньо підпадає під визначення поняття «планова діяльність», позивачеві й зобов`язано розробити звіт з оцінки впливу на довкілля за наведеним пунктом припису.
Статтею 1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»  визначено, що вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів;
планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 3 вказаного Закону, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Оцінці впливу на довкілля не підлягає планована діяльність, спрямована виключно на забезпечення оборони держави, ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, наслідків антитерористичної операції на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає: чорну та кольорову металургію (з використанням руди, збагаченої руди чи вторинної сировини, із застосуванням металургійних, хімічних або електролітичних процесів).
Забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про помилковість доводів відповідача, що  на підприємстві здійснюються саме демонтаж ливарного цеху на підтвердження чого до матеріалів справи додано копії фотоматеріали, а також акт прийому-передачі від 31.12.2019.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що наявні фото та акт не доводять наведених обставин. На фото зображено лише певне технологічне обладнання, а також сировина, як от: пісок, вапно та інше. Будь-яких явних слідів демонтажу ці фото не містять, не завершені роботи із заміни плитки не є демонтажем обладнання. Акт прийому-передачі від 31.12.2019 також не встановлює наведених обставин, а містить тільки перелік певних основних засобів без зазначення того чи іншого обладнання, що підлягає демонтажу та у ньому містяться посилання на рішення комісії щодо консервації цих засобів з метою їх збереження.
Доводи апеляційної скарги відповідача  вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Пунктом  11 оскарженого припису, з терміном виконання до 30.06.2021 позивачеві приписано надати підтверджуючі документи щодо усунення порушень, яке відбулось 26.09.2017 і проведення налагоджувальних робіт для досягнення нормативів викидів від ДВ №     47 (труба електропечі ДСП 3А №     3), а також надати довідку щодо кількості годин роботи за період з 26.09.2017 року до моменту усунення порушення.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
За приписами ч. 1 ст. 6 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.
Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 Закону №877 припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Статтею 10 Закону України «Про атмосферне повітря» визначено обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря.
Підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, у тому числі: 
здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;
вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;
забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;
здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік;
забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок;
забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин;
використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел;
З метою визначення розмірів шкоди при здійсненні наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 травня 2020 р. за № 414/34697) затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі – Методика).
Ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснених юридичними особами незалежно від форми власності та господарювання, фізичними особами - підприємцями, а також юридичними особами - нерезидентами (далі - суб`єкти господарювання) та застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного нагляду (контролю) за додержанням суб`єктами господарювання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в частині охорони атмосферного повітря (пункти 1.2 та 1.4).
Пунктом 3.11 Методики передбачено, що час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з дати початку вчинення порушення до моменту його усунення з урахуванням фактично відпрацьованого часу.
Інформацію про фактичний відпрацьований час в режимі наднормативного викиду (в годинах) надає суб`єкт господарювання по кожному джерелу викиду (утворення). У разі не надання суб`єктом господарювання інформації протягом 15 календарних днів з моменту отримання письмового запиту (припису) фактичний час роботи джерела викиду вважати 24 годинним на добу.
Тобто, час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з дати початку вчинення порушення до моменту його усунення з урахуванням фактично відпрацьованого часу та у разі не надання суб`єктом господарювання інформації з моменту отримання письмового запиту (припису) фактичний час роботи джерела викиду вважається 24 годинним на добу.
При цьому, наведеною нормою передбачено, що таку інформацію суб`єктом господарювання надає у відведений час з моменту отримання припису, що спростовує доводи позивача, що запит тої чи іншої інформації у формі припису не відповідає його меті.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач  вправі вимагати від суб`єктів господарювання інформацію та копію відповідних документів з метою перевірки дотримання ними екологічного законодавства України, а також виконання тих зобов`язань, що були взяті тими чи іншими дозвільними документами.
Пунктом 12 оскарженого припису, терміном виконання до 30.06.2021, позивачеві приписано обладнати стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря місяцями відбору проб (вимірювальними портами) у відповідності до вимог нормативної документації.
Як було встановлено судом першої інстанції, актом перевірки №     171/2.1-7/21 зафіксовано, що стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря місяцями відбору проб не обладнані вимірювальними портами у відповідності до вимог нормативної документації ДСТУ 8725:2017, 8726:2017
Позивачем було отримано дозвіл на викиди від 20.09.2019 №     1211600000-94, пунктом 5 якого встановлюється перелік заходів щодо здійснення контролю за дотриманням встановлених граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди.
Судом першої інстанції вірно було враховано, що відповідно до отриманого дозволу на викиди забруднюючих речовин такі вимірювання повинні проводитись відповідно до вимог ДСТУ 8725:62017, відповідно до яких, за діаметром газоходу до 1700 мм включно облаштовуються два порти під кутом 90 градусів, понад 1700 мм – 4 порти та ці вимоги позивачем не виконано.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що вимоги щодо облаштування вимірювальних портів є вимогами отриманого підприємством дозволу та спрямовані на усунення порушень у сфері охорони атмосферного повітря, а не втручанням у його господарську діяльність.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись  ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Нікопольський завод технологічного оснащення» та Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Нікопольський завод технологічного оснащення» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про скасування пунктів припису залишити без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 04 травня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш