П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/11571/21	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
          Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021р. по справі за адміністративним позовом Одеської міської ради до Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про визнання протиправним та нечинним рішення, -
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2021р. Одеської міської ради звернулася в суд із позовом до Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ "Інфокс" в особі філії «Інфоксводоканал», в якому просило визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття Рішення Біляївської МР Біляївського району Одеської області від 25.06.2020р. за №1281-58/VII «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка».
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням Біляївської районної ради затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів) Біляївського району Одеської області (за межами населених пунктів), внаслідок чого сплата земельного податку значно зросла з 1,5млн.грн. на рік до 6,2млн.грн.. Відповідно до п.2 Рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області від 25.06.2020р. за №1281-58/VII  «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка» нормативна грошова оцінка введена в дію з 1.01.2021р.. 
Так, на думку позивача, спірне рішення органу місцевого самоврядування є регуляторним актом, водночас, у даному контексті не відповідає критеріям, визначеним  для процедури прийняття регуляторного акту, та його оприлюднення. Також, позивач стверджує, що позиція відповідача стосовно того, що рішення органів місцевого самоврядування про затвердження нормативної грошової оцінки населених пунктів не є регуляторними актами в розумінні ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», є хибною, та не відповідає чинним на момент прийняття рішення нормам та позиції Верховного Суду з даного питання. До того ж, означена позиція районної ради вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Біляївською районною радою Одеської області не було застосовано регламентовану законодавством процедуру прийняття регуляторного акту, тоді як правова природа рішення про затвердження нормативної грошової оцінки прямо вказує на його регуляторний характер та, відповідно свідчить про те, що на нього поширюються вимоги ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». 
Крім того,  позивач зазначив, що Біляївською районною радою Одеської області не лише порушено процедуру підготовки та прийняття регуляторного акту, а й належним чином не опубліковано затверджену оскаржуваним у справі рішенням технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів) Біляївського району Одеської області (за межами населених пунктів), чим позбавлено третіх осіб можливості ознайомитися з розрахунком нормативної грошової оцінки окремих земельних ділянок та застосованих для цього коефіцієнтів.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та нечинним Рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області за №1281-58/VII від 25.06.2020р. «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка», з моменту прийняття.
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. 
Під час підготовки справи до розгляду, представником третьої особи було подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Так, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022р. було задоволено вказане клопотання та призначено розгляд справи 15.06.2022р. в режимі відеоконференції.
Представник третьої особи приймала участь у судовому засідання за допомогою відеозв`язку та надала відповідні пояснення.
Представник позивача в судове засідання (15.06.2022р.) з`явилася та надала відповідні пояснення стосовно даної справи. 
Представник відповідача (апелянт) в судове засідання не з`явився, бажання про розгляд справи в режимі відеоконференції не виявив, хоча було запропоновано вирішити спір у наведеному режимі  та подав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, посилаючись на воєнний стан в Україні. 
Розглянувши вказане клопотання, судова колегія вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки, по-перше, на території м.Одеси та Одеської області відсутні активні бойові дії, які б позбавляли можливість представнику апелянта прибути у судове засідання чи розглянути справи в режимі відеоконференції, а по-друге, секретарем судового засідання Шатаном В.О. повідомлявся відповідач про можливість участі представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, проте такого бажання з боку апелянта виявлено не було.    
Під час розгляду справи (15.06.2022р.) сторони надали відповідні пояснення та не заперечували про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
З урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду було встановлено невідповідність оскаржуваного рішення вимогам ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки встановлено факт недотримання норм закону під час  розгляду та затвердження технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 11.07.2003р. Біляївською РДА видано державний акт серії І-ОД №002989 на право постійного користування КП  «Одесводоканал» земельною ділянкою загальною площею 248,72га для водозабезпечення у межах згідно з планом землекористування.
17.12.2003р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ТОВ «Інфокс» (Орендар) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», згідно п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс КП  «Одесводоканал». Згідно з п.1.4 вказаного договору після його укладення КП  «Одесводоканал» реорганізовується шляхом приєднання до ТОВ  «Інфокс» в установленому порядку.
В подальшому, 27.03.2015р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради на земельну ділянку загальною площею 244,6678га (кадастровий номер: 5121010100:01:003:0001).
Судовою колегією з`ясовано, що ТОВ «Інфокс» як правонаступник КП «Одесводоканал» наразі є користувачем цілісного майнового комплексу, у тому числі, земельних ділянок на території Біляївського району. 
25.06.2020р. Біляївською міською радою Одеської області прийнято рішення за №1281-58/-VIІ «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка», відповідно до п.2 котрого нормативна грошова оцінка введена в дію з 1.01.2021р..
Одеська міська рада як власник земельних ділянок, розташованих на території Біляївського району Одеської області, та, відповідно, суб`єкт, на якого поширюється дія рішення Біляївської районної ради Одеської області від  25.06.2020р. за №1281-58/-VIІ «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка», вважає означене рішення протиправним, та таким, що має бути визнано нечинним з моменту його прийняття, у зв`язку із чим звернулося в суд із відповідною позовною заявою.
Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.4 ст.5 ЗУ «Про оцінку земель» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. 
Водночас, ст.1 ЗУ «Про оцінку земель» визначено:
- нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами;
- рентний дохід (земельна рента) - дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки.
Відповідно до ч.5 ст.5 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
Так, відповідно до п.271.1 ст.271 ПК України (в редакції від 1.10.2014р., чинній на момент прийняття оскаржуваного у справі рішення) базою оподаткування плати за землю є:
- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Згідно з п.274.1 ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.
При цьому, ч.1 ст.15 ЗУ «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. 
Згідно з ч.1 ст.15 ЗУ «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Отже, судова колегія зазначає, що нормативна оцінка землі здійснюється не на підставі технічної документації, а на підставі відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що технічна документація без наявності рішення органу місцевого самоврядування (у даному випадку Біляївської районної ради) про її затвердження, не породжує будь-яких правових наслідків для власників землі на території відповідного району.
У відповідності до ч.1 ст.18 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. 
Положеннями ч.2 ст.18 ЗУ «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: 
-  розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; 
-  розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Згідно ч.3 ст.18 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до ЗУ «Про землеустрій».
Відповідно до ч.1 ст.20 ЗУ «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Приписами ч.2 ст.20 ЗУ «Про оцінку земель» визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
У відповідності до ст.20 ЗУ «Про оцінку земель» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу підлягають державній експертизі відповідно до закону.
Згідно з ч.2 ст.23 ЗУ «Про оцінку земель» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.
За правилами ч.1 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
Так, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню Біляївської МР Біляївського району Одеської області за №1281-58/VII від 25.06.2020р., судова колегія звертає увагу на те, що вказане рішення міськради носить характер нормативно-правового акту, оскільки воно не направлено на конкретне визначене коло осіб, а носить загальний характер, та визначає правові відносини для усіх власників земель у межах району. Більш того, спірне рішення регулює правовідносини, які чітко не обмежені ані суб`єктним складом, ані у контексті дії норм у часі.
Критерії віднесення того чи іншого акту до категорії «нормативно-правового» містяться у Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від   12.04.2005р. за №34/5 (надалі – Порядок №34/5).
Так, у відповідності до п.1.2 Порядку №34/5 (в редакції від 3.12.2013р., чинній на момент прийняття оскаржуваного у справі рішення) цей Порядок визначає процедуру підготовки та подання до Міністерства юстиції України нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, та єдиний механізм їх розгляду та державної реєстрації у Міністерстві юстиції України.
Приписами п.1.4 Порядку №34/5 визначено, що нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.
Визначення нормативно-правового акту містить, також і в чинна редакція КАС України, а саме у  п.18 ч.1 ст.4 котрого зазначено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що Рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області від 25.06.2020р. за №1281-58/VII «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка» є нормативно-правовим актом.
Водночас, окремі вимоги до процедури прийняття нормативно-правових регуляторних актів передбачені ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», дія якого відповідно до його ст.3 поширюється на відносини у сфері здійснення державної регуляторної політики та регуляторної діяльності.
У відповідності до ст.1 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (в редакції від 11.07.2014р., чинній на момент прийняття оскаржуваного у справі рішення):
- державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України;
- регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;
- регуляторний акт - це: 
прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; 
прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.
Згідно з ч.12 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”.
Отже, вище окреслене дає змогу дійти висновку, що оскаржуване Рішення є регуляторним актом, оскільки прийняте уповноваженим органом суб`єкта владних повноважень, змінює норми права, скасовує інший правовий акт, поширюється на невизначене коло осіб (платників податку з плати за землю, коло яких не є конкретно визначеним), оскільки рішення лише визначає коло суб`єктів, на які поширюється її дія, однак жодним чином не персоніфікує їх, та спрямоване на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом, та іншими суб`єктами господарювання.
Апеляційний суд також бере до уваги правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від  6.03.2019р. у справі №803/417/18, від 17.12.2019р. у справі №1940/1662/18, від  29.04.2020р. у справі №161/6580/16, в яких суд касаційної інстанції акцентував увагу на тому, що затверджена нормативна грошова оцінка визначає базові розрахункові показники, які є обов`язковими для застосування у окремих відносинах між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарської діяльності, вона може застосовуватися неодноразово і стосуватися невизначеного кола суб`єктів, тому рішення про затвердження нормативної грошової оцінки земель є регуляторним актом, а відтак має бути прийняте з додержанням вимог ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Отже, зважаючи на викладене, судова колегія оцінює оскаржуване рішення, у контексті дотримання органом місцевого самоврядування при його прийнятті, вимог ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Так, за правилами ст.5 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (в редакції від 11.07.2014р., чинній на момент прийняття оскаржуваного у справі рішення) забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає: встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та до здійснення відстежень результативності регуляторних актів; підготовку аналізу регуляторного впливу; планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів; оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю; відстеження результативності регуляторних актів; перегляд регуляторних актів; систематизацію регуляторних актів; недопущення прийняття регуляторних актів, які є непослідовними або не узгоджуються чи дублюють діючі регуляторні акти; викладення положень регуляторного акту у спосіб, який є доступним та однозначним для розуміння особами, які повинні впроваджувати або виконувати вимоги цього регуляторного акту; оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.
Відповідно до ст.32 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» планування діяльності сільських, селищних, міських, районних у містах, районних та обласних рад з підготовки проектів регуляторних актів здійснюється в рамках підготовки та затвердження планів роботи відповідних рад у порядку, встановленому ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та регламентами відповідних рад, з урахуванням вимог частин третьої та четвертої статті 7 цього Закону.
Згідно з ч.1 ст.7 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом. 
Положеннями ч.2 ст.7 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що план діяльності з підготовки проектів регуляторних актів повинен містити визначення видів і назв проектів, цілей їх прийняття, строків підготовки проектів, найменування органів та підрозділів, відповідальних за розроблення проектів регуляторних актів. 
Відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» затверджені плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, а також зміни до них оприлюднюються у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніш як у десятиденний строк після їх затвердження. 
Згідно з ч.4 ст.7 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» якщо регуляторний орган готує або розглядає проект регуляторного акту, який не внесений до затвердженого цим регуляторним органом плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.
Відповідно до ч.     1 ст.     8 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. 
Згідно з ч.     2 ст.     8 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акту з метою одержання зауважень та пропозицій. 
Відповідно до ч. 3 ст.     8 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен, зокрема: 
- визначити очікувані результати прийняття запропонованого регуляторного акта, у тому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії регуляторного акту; 
- обґрунтовано довести, що досягнення запропонованим регуляторним актом встановлених цілей є можливим з найменшими витратами для суб`єктів господарювання, громадян та держави; 
- обґрунтовано довести, що вигоди, які виникатимуть внаслідок дії запропонованого регуляторного акту, виправдовують відповідні витрати у випадку, якщо витрати та/або вигоди не можуть бути кількісно визначені; 
- оцінити можливість впровадження та виконання вимог регуляторного акту залежно від ресурсів, якими розпоряджаються органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, які повинні впроваджувати або виконувати ці вимоги; 
- визначити показники результативності регуляторного акту; 
- визначити заходи, за допомогою яких буде здійснюватися відстеження результативності регуляторного акту в разі його прийняття. 
Приписами ч.3 ст.33 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що у разі внесення на розгляд засідання виконавчого органу ради чи внесення на затвердження сільським, селищним, міським головою проекту регуляторного акту без аналізу регуляторного впливу цей проект повертається його розробникові на доопрацювання.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» кожен проект регуляторного акту оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань. 
Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» проект регуляторного акту разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акту. 
Положеннями ч.6 ст.9 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акту і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акту та відповідного аналізу регуляторного впливу. 
Відповідно до ч.7 ст.9 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акту та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акту повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє. 
Згідно з ч.2 ст.13 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акт та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акту в мережі Інтернет.
У відповідності до ч.5 ст.12 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.
Згідно ч.1 ст.10 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» стосовно кожного регуляторного акта послідовно здійснюються базове, повторне та періодичне відстеження його результативності.
Відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» базове відстеження результативності регуляторного акта здійснюється до дня набрання чинності цим регуляторним актом або набрання чинності більшістю його положень. Якщо для визначення значень показників результативності регуляторного акту використовуються виключно статистичні дані, базове відстеження результативності може бути здійснене після набрання чинності цим регуляторним актом або набрання чинності більшістю його положень, але не пізніше дня, з якого починається проведення повторного відстеження результативності цього акт. 
Приписами ч.6 ст.10 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що повторне відстеження результативності регуляторного акта здійснюється через рік з дня набрання ним чинності або набрання чинності більшістю його положень, але не пізніше двох років з дня набрання чинності цим актом або більшістю його положень, якщо рішенням регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, не встановлено більш ранній строк. 
Згідно з ч.7 ст.10 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» періодичні відстеження результативності регуляторного акта здійснюються раз на кожні три роки починаючи з дня закінчення заходів з повторного відстеження результативності цього акта, у тому числі і в разі, коли дію регуляторного акта, прийнятого на визначений строк, було продовжено після закінчення цього визначеного строку. 
Відповідно до ч.12 ст.10 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, якщо інше не встановлено цим Законом, готує звіт про відстеження результативності цього регуляторного акта та не пізніш як у десятиденний строк з дня підписання цього звіту оприлюднює його у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону. 
Положеннями ч.3 ст.13 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що звіт про відстеження результативності регуляторного акта оприлюднюється шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці цього регуляторного органу в мережі Інтернет.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: 
- відсутній аналіз регуляторного впливу; 
- проект регуляторного акта не був оприлюднений. 
Згідно з ч.2 ст.36 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» у разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області від 25.06.2020р. за №1281-58/VII «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Біляївка» є нормативно-правовим та регуляторним актом, прийняття якого має відбуватись з дотриманням вимог ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». 
Водночас, як встановлено судом першої інстанцій та підтверджено під час апеляційного розгляду, що Біляївською районною радою Одеської області при прийнятті оскаржуваного рішення не було дотримано процедури розробки та прийняття регуляторного акту, визначеної ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», і вказані обставини не були підтвердженні відповідними доказами під час розгляду справи по суті.
Отже, враховуючи вищевикладене, та зважаючи на встановлення невідповідності оскаржуваного рішення вимогам ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», так як встановлено факт його недотримання під час затвердження технічної документації, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Одеської міської ради, та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для їх задоволення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області –  залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021р. –  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          Т.М.Танасогло

                                                                                          Л.П.Шеметенко