КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 372/2773/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7346/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Висоцька Г.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
12 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мотороного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 
за апеляційною скаргою представника   ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року, 
 
встановив:
у липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 18 573 грн. 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року у задоволенні позову було відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.  
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 18 червня 2021 року з вини відповідача трапилась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачеві моторолер марки «Honda Gyro». ДТП відповідачем було вчинено умисно. За наслідками проведеної на замовлення позивача оцінки пошкодженого моторолеру встановлено, що він є повністю технічно зруйнованим та не підлягає відновленню. Зі Звіту про вартість матеріального збитку вбачається, що його розмір становить 18 573 грн. 28 коп. Також позивач зазначав, що внаслідок умисного знищення відповідачем його майна він зазнав душевних страждань, які оцінює в 10 000 грн.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року у задоволенні позову було відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що він є власником пошкодженого майна та що відповідні пошкодження завдано саме відповідачем ОСОБА_4 . Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права та не відповідає встановленим у справі обставинам.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаче6ного ст. 124 КУпАП. Судом було встановлено, що 18 червня 2021 року ОСОБА_4 в с.Таценки по вул. Лісовій 76А , керуючи автомобілем марки «Ford Transit» здійснив наїзд на припаркований моторолер марки «Honda». Іншими постановами Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2021 року також було визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлено, що водій залишив місце ДТП та вживав алкоголь після ДТП за його участі.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_4 вказував, що у постановах про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено який саме мотороллер було ним пошкоджено, не вказано державні номерні знаки та інші ідентифікуючі номери, а тому встановити що саме позивач є власником саме того моторолера, який було пошкоджено при ДТП, винним у вчиненні якої визнано відповідача, неможливо. Також відповідач зазначав і про те, що позивач ОСОБА_1 не визнаний потерпілим у справі про адміністративне правопорушення. Вказані доводи відповідача були покладені суду в основу рішення.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2021 року відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого слідує, що 18 червня 2021 року у с.Таценки Київської області по вул.Лісовій 76-А він, керуючи автомобілем марки «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , не будучи уважним здійснив наїзд на моторолер марки «Honda Gyro», який стояв припаркований поблизу магазину.
В поясненнях, наданих ОСОБА_4 працівникам патрульної поліції, відповідач зазначав, що наїзд на моторолер, яким керував ОСОБА_1 , ним було здійснено умисно внаслідок конфлікту, який виник між сторонами раніше.  
Вказані обставини свідчать про обізнаність відповідача про те, що ним було завдано шкоди саме позивачеві. 
Доводи відповідача про те, що пошкоджений ним моторолер не зареєстрований позивачем належним чином як транспортний засіб, не свідчить про те, що він не є його фактичним власником. Матеріали справи містять копію талону на моторолер марки «Honda Gyro» із зазначенням номеру рами НОМЕР_2 та даних про власника ОСОБА_1 , виданий продавцем ФОП ОСОБА_5 .
Можливі порушення позивачем норм чинного законодавства щодо реєстрації транспортного засобу не виключають обов`язок відповідача відшкодувати завдану ним шкоду. Відповідачем не надано  будь-яких доказів на підтвердження того, що за наслідками скоєної ним ДТП було пошкоджено інший моторолер, який належить іншому власникові, а не позивачу.
Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, з урахуванням того, що він визнавав свою вину у скоєнні ДТП, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду. 
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року в справі № 140/481/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 525/1592/18, від 01 серпня 2018 року в справі № 363/2222/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 754/10777/15-ц.
При зверненні до суду з позовом, позивачем було надано Звіт про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, зроблений  ТОВ «Пасат Консалтинг Груп», з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику моторолеру марки «Honda Gyro», номер рами НОМЕР_2 , складає 18 573 грн. 28 коп.  Розмір матеріального збитку, визначений у вказаному звіті, відповідач не оспорював та не спростовував. 
За таких обставин колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої з вини відповідача.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В даному випадку судом встановлено, що з вини відповідача було пошкоджено належне позивачу майно, протиправні дії були вчинені відповідачем умисно, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи те, що транспортний засіб було фізично знищено, він не підлягає відновленню, що призвело до неможливості їм користуватись та порушення звичайного способу життя, а також те, відповідач залишив місце ДТП і з моменту вчинення правопорушення пройшов значний термін часу, апеляційний суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції, не відповідає встановленим у справі обставинам, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Положеннями статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задовольняються судом на 82,5%, а тому судові витрати мають бути стягнуті пропорційно.
При зверненні до суду з позовом, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було надано Розрахунок суми гонорару за правничу допомогу та Акт здачі-прийняття виконаних робіт, з яких вбачається, що адвокатом було надано клієнту правничу допомогу на 5 448 грн. 
Разом з тим, вказаний розрахунок включає в себе участь у судовому засіданні вартістю 908 грн., тоді як ОСОБА_3 участі у розгляді справи в судовому засіданні не брав, подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. За таких обставин розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем слід визначити в розмірі 3 745 грн. 50 коп. 
Також з відповідача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1872 грн. 75 коп.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника   ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мотороного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 18 573 грн. 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 618 грн. 25 коп.
Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                
 
Судді