КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                   
Справа № 369/11364/21                                                               Головуючий у 1-й інст. - Дубас Т.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/5544/2022                                                       Доповідач - Рубан С.М

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
        27 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Кулікова С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У серпні 2021 року ОСОБА_4 звернулась до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просила  стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 7 000, 00 грн, щомісячно, починаючи з 17.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Посилалась на те, що 14.02.2015 року було укладено шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району, актовий запис №31 (а.с.6).
 
На даний час у Києво-Святошинському районному суді Київської області розглядається справа про розірвання шлюбу (справа №369/9358/21).
 
Від шлюбу позивач і відповідач мають малолітню дочку - ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має проблеми  із здоров`ям. Згідно заключення кандидата медичних наук, доцента, дитячого лікаря-психіатра дитині встановлено наступний діагноз: «затримка психічного і мовного розвитку, гіпердинамічний синдром, порушення формули сну. Розлад аутистичного спектру. Наслідки органічного ураження ЦНС гіпоксично-ішемічного генезу».
 
Через особливості розвитку дитина потребує значних коштів на лікування, реабілітацію, постійні регулярні заняття з психологом, логопедом, дефектологом, нагляд лікаря психіатра, лікування у генетика, остеопата, а також спеціальне харчування та регулярні дорогі лабораторні дослідження. Сума витрат на дитину складає більше 15 000,00 грн. за місяць.
 
Дитина проживає разом з позивачем. Батько дитини проживає окремо, та фінансово їй не допомагає.
 
Відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати дитину, коштів на утримання та лікування дочки не дає.
 
Крім того, посилається на те, що відповідач не має постійного офіційного доходу, його заробіток носить нестабільний та неофіційний характер.
  Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів- задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 908, 00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) в дохід держави.
 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
 
          Не погоджуючись з рішенням  суду, 21 січня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано аргументів позивача та не взято до уваги те, що малолітня дочка позивача і відповідача  має проблеми із здоровям. 
Крім того, посилається на те, що через особливості розвитку дитина потребує значних коштів на лікування, реабілітацію, постійні регулярні заняття з психологом, логопедом, дефектологом, нагляд лікаря психіатра, лікування у генетика, остеопата, а також спеціальне харчування та регулярні дорогі лабораторні дослідження, а відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати дитину та коштів на утримання та лікування дочки не дає.
 
Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував доводів позивача та не взяв до уваги наданих доказів та допустив необ`єктивне і упереджене вирішення спору віддавши перевагу запереченням відповідача та поклавши усю матеріальну, фінансову та моральну відповідальність за виховання, лікування, догляд за сумісною дитиною на позивача.
 
         Від відповідача 23 червня 2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. 
         Вказує, що має постійне місце роботи, проте заробіток на даний час відсутній у зв`язку з військовими подіями на території України.
        
         Посилається на те, що за домовленістю з позивачем відповідач тричі на неділю водить доньку на заняття до психолога, логопеда, корекційного педагога та оплачує ці послуги самостійно. Крім того, посилається на те, що на всі прохання позивача щодо дитини  він відгукується і допомагає вирішувати.
         
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів у розмірі  2 000 грн є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству.
 
         Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
 
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області.
Також встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення».
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно  ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
 
Судом встановлено, що відповідач є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача і спільної дитини.
 
Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в тому числі і обов`язку її утримання.
Враховуючи встановлені обставини, керуючись положеннями ч. 2 ст. 182 СК України та Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини  у розмірі 2 000 грн.
 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу).
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. 
Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.
 Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років з 01 по  31 грудня 2021 року з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», становив  2 100 грн.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Таким чином, суд першої інстанції, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 2 000 грн., дотримався вимог частини другої статті 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому жодним чином не вмотивував таке своє рішення, а також не надав належної оцінки рівню матеріального доходу позивача.
Виходячи з обов`язку батьків утримувати дитину, врахувавши вік, стан здоров`я та інтереси малолітньої ОСОБА_4 , матеріальне становище відповідача, відсутність відомостей щодо перебування на його утриманні інших осіб, зваживши на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі    3 000 грн.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями частини першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Щодо доводів позивача відносно її витрачання коштів на лікування їх спільної з відповідачем дитини, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
А тому за позивачем залишається право на звернення до суду у встановленому законом порядку щодо участі відповідача у додаткових витратах згідност.185 СК України.
За встановлених обставин, виходячи із інтересів дитини, колегія суддів вважає за можливе збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 3 000 грн.
Доводи відповідача про відсутність заробітної плати та захворювання суглобів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки інвалідність відповідачу не встановлена, молодий вік відповідача дозволяє знайти роботу по спеціальності за відсутності групи інвалідності для забезпечення можливості сплати аліментів на малолітню дитину.
Інших доводів неможливості працевлаштування відповідачем суду не надано.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на утриманні відповідача іншої сім`ї немає.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 3 000 грн щомісячно.
 
 Судові витрати належить розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи обставини справи та зміст позовних вимог.
 
Таким чином, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги всього у розмірі 1 362 грн.
 
      Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
          Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  - задовольнити частково.
 
Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., починаючи з 17 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги всього у розмірі 1 362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

              Головуючий                                     

              Судді