УХВАЛА

11 липня 2022 року  
м. Київ
справа №640/21785/20
адміністративне провадження №К/990/15974/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 640/21785/20 за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Національний університет біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просив:
- визнати дії Державної екологічної інспекції України щодо позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України Відокремленим підрозділом Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», проведеної у період з 13.07.2020 по 24.07.2020, протиправними;
- скасувати припис від 28.07.2020 №4/6-1-07-20 Державної екологічної інспекції України, складений за результатами позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України Відокремленим підрозділом Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція», проведеної у період з 13.07.2020 по 24.07.2020, як протиправний.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2022 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Шостого  апеляційного адміністративного суду ухвалена 16 травня 2022 року.
Як вбачається з даних конверту та трекінгу АТ «Укрпошта» касаційну скаргу заявником було направлено до суду 23 червня 2022 року, тобто поза межами встановленого процесуального строку.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке заявник обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була отримана ним 24 травня 2022 року.
На підтвердження указаного факту позивач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відомості з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження даного поштового відправлення за відповідним штриховим кодовим ідентифікатором, з яких вбачається, що копію оскаржуваного рішення скаржник отримав 24 травня 2022 року. 
Відповідно до частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Тобто, початок перебігу тридцятиденного строку, вказаного у цій правовій нормі процесуального закону, пов`язано саме з днем вручення судового рішення учаснику справи.
Таким чином, отримавши копію оскаржуваного рішення 24.05.2022 скаржник направив касаційну скаргу в строк, передбачений чинним законодавством.
За наведених обставин та з урахуванням наданих на їх підтвердження доказів, суд дійшов висновку про поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження судового рішення, а відтак і його поновлення.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Положеннями пунктів 1-4 частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження. 
При касаційному оскарженні судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження необхідно наводити обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження відповідно до частини 4 статті 328 і частини 5 статті 328 КАС України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.
Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, виконання процесуальної правової норми).
Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу юридичної визначеності, що є одним з інтегративних складників верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування та/або виконання судом тієї самої норми закону в аналогічних справах щодо різних осіб.
Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), у тому разі, якщо суд касаційної інстанції з`ясує, що: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Аналіз аргументів касаційної скарги у їхньому логічному взаємозв`язку з обставинами справи, встановленими в судових рішеннях, дає підстави для висновку про наявність підстав, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які б могли слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження.
Окрім того, скаржник у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (аналогічно як і суд першої інстанції) застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 31.03.2021  у справі № 420/5913/19 та від 08.06.2021 у справі № 640/4984/19.
У своїй касаційній скарзі заявник також наводить низку фактів неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, які, на думку колегії суддів, потребують ретельної перевірки. Також посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Крім того, як на підставу касаційного оскарження позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази.
В обґрунтування наявності виключних підстав оскарження судових рішень, скаржник вказав на пп. «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, зазначивши, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Питання відповідності позиції суду першої та апеляційної інстанції вищезазначеним висновкам, яке необхідне для формування єдиної правозастосовчої практики, потребує ретельної перевірки, яку неможливо виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому враховуючи предмет даного спору, суть і характер спірних правовідносин, їх суб`єктний склад, предмет доказування, а також проаналізувавши підстави, на якій подано касаційну скаргу у цій справі, з метою перевірки зазначених обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у цій справі. 
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Поновити Національному університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 640/21785/20 за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 640/21785/20.
Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи №640/21785/20 за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярська лісова дослідна станція" до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданими до скарги матеріалами.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Т.Г. Стрелець 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду