ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 липня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/14466/21
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/677/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Облтеплокомуненерго» (далі по тексту – АТ «ОТКЕ»), в якому просила:
- визнати неправомірними дії АТ «ОТКЕ» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01 травня по 28 жовтня 2019 року та з 01 травня по 11 жовтня 2021 року;
- стягнути з АТ «ОТКЕ» на її користь 2 985,91 грн пені за період з 01 травня по 28 жовтня 2019 року та з 01 травня по 11 жовтня 2021 року;
- стягнути з АТ «ОТКЕ» на її користь 7 000 грн у відшкодування моральної шкоди.
Позов обґрунтовувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 та споживачем послуг, що надає АТ «ОТКЕ» з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. У періоди з 01.05.2019 по 28.10.2019 та з 01.05.2021 по 11.10.2021 АТ «ОТКЕ» припиняло надання послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі за вищевказаною адресою, що є загальновідомим фактом. Заборгованості перед відповідачем за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачка не має, а тому вищевказані дії АТ «ОТКЕ» вважає незаконними, такими, що порушують договір, вимоги законодавства та завдали душевних страждань, у зв`язку з чим останнє, як виконавець, який не надав передбачену договором послугу, повинен сплатити пеню за кожний день прострочення, а також моральну шкоду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.01.2022 позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано неправомірними дії АТ «ОТКЕ» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води у період з 01.05.2019 по 27.10.2019, з 17.05.2021 по 10.10.2021 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з АТ «ОТКЕ» на користь ОСОБА_1 пеню за період з 17 травня по 10 жовтня 2021 року в розмірі 912,87 грн.
Стягнути з АТ «ОТКЕ» на користь ОСОБА_1 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «ОТКЕ» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту в частині визнання неправомірними дії АТ «ОТКЕ» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води і зазначені вимоги задоволені судом безпідставно, оскільки не поновлюють прав позивачки.
Заявник зазначає, що присуджений до стягнення розмір моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним, оскільки позивачка не надала доказів та обґрунтувань в чому саме полягали зміни в організації життя та додаткові зусилля на пристосування до нових умов.
Указує, що районний суд не обґрунтував і не зазначив в оскаржуваному рішенні, якою нормою чинного законодавства передбачено обрахування пені з вартості наданої послуги за останній місяць перед вимушеною перервою в наданні централізованого постачання гарячої води.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, посилаючись на те, що районним судом вірно встановлено всі обставини справи та винесено законне і обґрунтоване рішення, доводи відповідача є необґрунтованими міркуваннями відповідача, непідтверджені жодними належними доказами та не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання зобов`язання, передбаченого договором та законом. 
Позивачка зазначає, що обраний нею спосіб захисту відповідає нормам чинного законодавства. Припинення надання їй, як споживачу, послуги з постачання гарячої води здійснено відповідачем з підстав, що не передбачені ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та договором, а тому права позивачки, як споживача послуг, що надає відповідач, зокрема, на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води, АТ «ОТКЕ» були порушені, що дає право на відшкодування їй моральної шкоди.
Вважає твердження апелянта, що договір не визначає ні вартості робіт (послуг), ні загальної вартості замовлення, ні місячної плати, не відповідає дійсності. Зокрема, п. 6 договору встановлено, що розмір місячної плати за надану послугу з централізованого постачання гарячої води у спірний період становив 103,48 грн за 1 м. куб. За наявності засобів обліку води щомісячна плата справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил № 630. Обрахування пені можливо як з вартості отриманої послуги за останній місяць перед припиненням її надання, так і відповідно до ст. 9, 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - за середньодобовим споживанням гарячої води за попередні 12 місяців.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що припинення надання позивачці послуги з постачання гарячої води було здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та не передбачених ЦК України, у зв`язку з чим останнім порушено право позивачки на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води, а тому, відповідно до положень ст. 16 ЦК України, підлягає відновленню шляхом визнання неправомірними дій АТ «ОТКЕ» з припинення надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_1 за її місцем проживання.
Вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходив з того, що строк звернення до суду з вимогою про стягнення пені за період з 01 травня по 28 жовтня 2019 року в розмірі 1 967,47 грн сплив, відповідно, підлягає задоволенню вимога про стягнення пені за період з 17 травня по 10 жовтня 2021 року, що становить 147 днів в розмірі 912,87 грн.
Задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.10.2020 у справі № 755/3509/18, від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц та від 26.09.2018 у справі № 490/8831/15-ц, дійшов висновку, що позивач, як споживач та сторона споживчого договору про надання послуг, виконання якого незаконно припинено відповідачем в односторонньому порядку, має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої, з урахуванням часткового задоволення позову, суд визначив у сумі 3 000 грн.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири, в якій зареєстрована і проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , та на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630 (в редакції постанови КМУ від 03 вересня 2009р. №933) (далі - Договір) є споживачем вказаних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються АТ «ОТКЕ» (а.с. 6-9).
Відповідно до п. 1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки i на умовах, що передбачені договором.
Розмір щомісячної плати за послугу з централізованого опалення визначається згідно з нормативами (нормами) споживання, зокрема, у разі відсутності засобів обліку, а за наявності засобів обліку води i теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил (п. 6, 7 Договору).
Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором (п. 9 Договору).
Згідно з пп. 1 п. 16 Договору споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору.
Підпунктами 1, 12, 19 п. 19 Договору встановлено, що виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства, Правил та цього договору; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, встановлений законодавством і цим договором; сплачувати споживачу неустойку (штраф, пеню) у разі ненадання послуг або надання послуг неналежної якості у порядку та у випадках, передбачених законодавством і цим договором.
Виконавець несе відповідальність, крім іншого, за порушення прав споживачів згідно із законодавством та за порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством (п.п. 3, 4 п. 21 Договору).
За п. 30 Договору сторони звільняються від відповідальності згідно з цим договором у разі настання дії непереборної сили (дії надзвичайних ситуацій техногенного, природного або екологічного характеру), яка унеможливлює надання відповідної послуги згідно з умовами договору.
З матеріалів справи, зокрема з останніх квитанції за оплату послуг за квітень, травень 2021 року, вбачається, що у позивачки відсутня заборгованість перед відповідачем за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, що не заперечувалось останнім (а.с. 10).
Відповідачем не заперечується, що у спірний період з 01.05.2019 по 28.10.2019 та з 01 травня по 11 жовтня 2021 року АТ «ОТКЕ» надання послуг з постачання гарячої води населенню було припинено через значну заборгованість мешканців м. Чернігова за спожиту теплову енергію та неспроможність виробника вказаної послуги здійснити закупівлю в НАК «Нафтогаз України» природного газу, який використовується для підігріву води. Для мешканців м. Чернігова зазначена обставина є загальновідомою, а тому відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України, зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 614, 617 ЦК України).
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2).
Положеннями вказаного Закону передбачено наступне.
Споживач має право, серед іншого, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7).
В свою чергу, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством (пп. 1, 6 ч. 2 ст. 8).
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9).
Частиною 1 ст. 12 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно ч. 1 ст. 16 вказаного Закону надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на:
1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами;
2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами;
3) ліквідацію наслідків аварії.
Виконавець послуги з постачання гарячої води та з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску (ч. 2 ст. 22, ч. 2 ст. 23).
Виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця (ч. 4 ст. 26).
Також, Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Зважаючи на те, що відповідач у спірний період безпідставно припинив надання позивачці послуги з постачання гарячої води, яке не було відновлено у спірний період, що сторонами не оспорюється, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для захисту прав позивачки як споживача послуг з постачання гарячої води шляхом визнання таких дій відповідача неправомірними та стягнення пені за неналежне виконання виконавцем послуг своїх обов`язків відповідно до приписів ч. 5, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту в частині визнання неправомірними дій АТ «ОТКЕ» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води і зазначені вимоги задоволені судом безпідставно, оскільки не поновлюють прав позивачки, є довільним тлумаченням норм чинного законодавства з боку відповідача та не можуть бути прийняті до уваги.
Висновок суду про стягнення пені за період з 17 травня по 10 жовтня 2021 у сумі 912,87 грн, щодо якого строки позовної давності позивачем не порушені, є правильним та відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні відносини.
При цьому, апеляційний суд погоджується з визначеним позивачкою розміром пені виходячи з вартості та кількості спожитої гарячої води у квітні 2021 року відповідно до показань приладу обліку та на підставі квитанції за квітень 2021 року (а.с. 10).
Не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не обґрунтував і не зазначив в оскаржуваному рішенні, якою нормою чинного законодавства передбачено обрахування пені з вартості наданої послуги за останній місяць перед вимушеною перервою в наданні централізованого постачання гарячої води.
Підпунктом 19 пункту 19 Договору передбачено обов`язок виконавця послуг сплачувати споживачу неустойку (штраф, пеню) у разі ненадання послуг або надання послуг неналежної якості у порядку та у випадках, передбачених законодавством і цим договором.
Також виконавець несе відповідальність, крім іншого, за порушення прав споживачів згідно із законодавством та за порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством (п.п. 3, 4 п. 21 Договору).
Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ч. 1 ст. 9) та Договору (п. 9) передбачено, що розрахунковим періодом за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця є календарний місяць, відтак розрахунок пені за даними вартості та кількості спожитої гарячої води у квітні місяці, перед припиненням її подачі з травня 2021 року, є «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, та забезпечує адекватне відшкодування за порушення своїх обов`язків по наданню послуг відповідачем, що відповідає вимогам статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, що регулюють питання відшкодування моральної шкоди, вірно взяв до уваги правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн, який з урахуванням встановлених обставин справи, неправомірності дій відповідача, часткового задоволення позовних вимог, є достатнім та відповідає вимогам розумності і справедливості.
З урахуванням вищезазначеного, доводи апеляційної скарги про те, що присуджений до стягнення розмір моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним, оскільки позивачка не надала доказів та обґрунтувань, не є слушними та не відповідають дійсності.
При цьому, колегія суддів враховує, що зміни в організації життя та додаткові зусилля на пристосування до нових умов у зв`язку з припиненням надання послуг з постачання гарячої води з вини відповідача (виконавця) є цілком очевидними та логічно зрозумілими, навіть при відсутності письмових доказів, які в даній ситуації є досить умовними та абстрактними.
Зважаючи на викладене, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову ґрунтуються на вимогах закону, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги АТ «ОТКЕ» без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» – залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                  О.І.Онищенко

                                                                                            Н.В.Шитченко