Номер провадження: 22-ц/813/1806/22 
Справа № 522/5680/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       21.07.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,
переглянувши справу №522/5680/18 за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту нерухомості у попередній стан за апеляційною скаргою виконувача обов`язків заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року у складі судді Чернявської Л.М., -

в с т а н о в и в :

Прокурор в особі заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, звернувшись 30 березня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 вересня 2006 року державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-2377, належать нежитлові приміщення бару, що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальною площею 75,0 кв.м, відображені у технічному паспорті, виготовленому КП «Одеське МБТІ та РОН» від 29 жовтня 2004 року. ОСОБА_1 виконав будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення бару, якою загальна площа приміщень збільшилась з 75,0 кв.м до 161,6 кв.м за рахунок приєднання до них нежитлових приміщень двох гаражів площею 14,2 кв.м та 11,4 кв.м, що розташовані на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 та знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, а також влаштовано капітальну одноповерхову прибудову до приміщень бару 46,8 кв.м на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. 
Державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення бару загальною площею 161,6 кв.м по АДРЕСА_1 проведена 5 січня 2018 року державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Щеплоцькою Х.Б., індексний номер 39146602. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року №2-2377, виготовлений ТОВ «Профпроект» технічний паспорт від 4 січня 2018 року, видана ТОВ «Профпроект» довідка серія та номер 568245 від 4 січня 2018 року.
Надалі ОСОБА_1 провів роботи із поділу нежитлового приміщення бару, загальною площею 161,6 кв.м на два окремі приміщення:
нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 114,8 кв.м (державна реєстрація проведена 16 січня 2018 року державним реєстратором Оперчук І.М., індексний номер 39255777, на підставі висновку серія та номер 614489 від 15 січня 2018 року, виданого ТОВ «Профпроект», та технічного паспорту від 15 січня 2018 року, виданого ТОВ «Профпроект»);
нежитлове приміщення №2 в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 46,8 кв.м (державна реєстрація проведена 16 січня 2018 року державним реєстратором Хоменко Ю.А., індексний номер 39255752, на підставі висновку серія та номер 614489 від 15 січня 2018 року, виданого ТОВ «Профпроект», та технічного паспорту від 15 січня 2018 року, виданого ТОВ «Профпроект»).
Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складений акт перевірки №000086 від 29 січня 2018 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 виконано будівельні роботи із реконструкції нежитлових приміщень бару по АДРЕСА_1 зі збільшенням площі приміщень, без отримання права на виконання даного виду будівельних робіт, чим порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №446.
Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31 січня 2018 року, складеного Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, встановлено, що ОСОБА_1 , який є власником нежитлового приміщення бару за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог положень статей 125, 126, п. «в» частини 1 статті 96, статті 206 Земельного кодексу України не оформлено право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташоване нежитлове приміщення бару. Одеською міською радою рішень щодо надання в оренду або користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалось.
Одеською міською радою, як відповідним органом, уповноваженим здійснювати функції держави у виниклих спірних правовідносинах, не вжито жодних заходів щодо захисту інтересів держави. Неналежне здійснення захисту інтересів держави надає підстави для вжиття органами прокуратури заходів представницького характеру.
Прокурор в інтересах держави просив:
визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Щеплоцької Х.Б. від 5 січня 2018 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 39146602), на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/1 на нежиле приміщення бару, загальною площею 161,6 кв.м по АДРЕСА_1 ;
скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №24332841 від 5 січня 2018 року про право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення бару, загальною площею 161,6 кв.м по АДРЕСА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. від 16 січня 2018 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 39255777), на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/1 на нежиле приміщення №1, загальною площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №24435033 від 16 січня 2018 року про право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №1, загальною площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Хоменко Ю.А. від 16 січня 2018 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 39255752), на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/1 на нежиле приміщення №2, загальною площею 46,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №24434960 від 16 січня 2018 року про право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №2, загальною площею 46,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
зобов`язати ОСОБА_1 власними силами і за власний рахунок привести у попередній стан самовільно реконструйоване нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту від 29 жовтня 2004 року;
стягнути судові витрати (т.1 а.2-9).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.83-84).
Ухвалою Приморського районного суду мю Одеси від 17 квітня 2018 року за заявою прокурора вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на нежитлове приміщення №1 площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 та на нежитлове приміщення №2 площею 46,8 кв.м по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 (т.1 а.с.85-87). 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року провадження в справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України (не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) (т.1 а.с.96).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року про забезпечення позову залишено без змін (т.1 а.с.236-239).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року про закриття провадження в справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.242-245).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2019 року справу після апеляційного перегляду прийнято до провадження (т.2 а.с.2).
Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, зазначивши, що посилання Управління ДАБК Одеської міської ради про неподання ОСОБА_1 проектної та дозвільної документації на виконання будівельних робіт та експлуатацію самочинно реконструйованого об`єкта будівництва не відповідають дійсності, а тому постанови №056/18 та 057/18 від 12 лютого 2018 року є протиправними та оскаржені ОСОБА_1 . Державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на об`єкти, що проведена державним реєстратором Щеплоцькою Х.Б. 5 січня 2018 року, державним реєстратором Оперчук І.М. 16 січня 2018 року, державним реєстратором Хоменко Ю.А. 16 січня 2018 року, була проведена помилково, замість перереєстрації нежитлових приміщень бару, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 75,0 кв.м та належить ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року. Зазначене підтверджується тим, що за зверненням ОСОБА_1 на теперішній час скасовано відповідну державну реєстрацію. На момент відкриття провадження по справі №522/5680/18 позовні вимоги прокурора щодо визнання протиправними та скасування відповідних рішень про державну реєстрацію та скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є неактуальними та не обґрунтованими доказами, тому задоволенню не підлягають. 
Щодо зобов`язання ОСОБА_1 привести у попередній стан самовільно реконструйоване нежитлове приміщення, то слід виходити з того, що ОСОБА_1 не проводились будівельні роботи нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується зверненням ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами до Управління ДАБК Одеської міської ради про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, обґрунтованим відсутністю порушень містобудівного законодавства збоку ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 самовільно не проводилась реконструкція нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , то не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_1 власними силами і за власний рахунок привести у попередній стан вказане приміщення відповідно до технічного паспорту від 29 жовтня 2004 року. Набуте ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року право власності нежиле приміщення бару по АДРЕСА_1 зареєстровано в установленому законом порядку, прокурором не надано доказів відсутності у ОСОБА_1 права володіння, користування та/або розпорядження земельною ділянкою під вказаним нерухомим майном. Сам акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31 січня 2018 року, складений Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, не є належним та допустимим доказом, так як складений без участі ОСОБА_1 або його представника та не містить відомості про ознайомлення ОСОБА_1 , надання пояснень, зауважень та/або заперечень до такого акту.
Щодо права прокурора на звернення з відповідним позовом, то Одеська місцева прокуратура №3 не мала підстав для ініціювання звернення з позовною заявою до суду в порядку частини 2 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» за наслідками розгляду звернення ОСОБА_3 Управлінням ДАБК Одеської міської ради здійснено заходи реагування на порушення містобудівного законодавства та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, постанови про адміністративні правопорушення оскаржені ОСОБА_1 . Виконавчим комітетом Одеської міської ради 14 лютого 2018 року направлено до Міністерства юстиції України скаргу щодо скасування відповідних оскаржуваних рішень про державну реєстрацію. Тому відсутні також правові підстави для звернення органів прокуратури з відповідним позовом в порядку частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Порушення збоку ОСОБА_1 інтересів держави відсутнє, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (т.1 а.с.99-107).
12 березня 2020 року прокурор подав заяву про закриття провадження в справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності (т.2 а.с.73-77).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 8 квітня 2020 року заяву (клопотання) прокурора про закриття провадження в справі в частині вимог задоволено; закрито провадження в справі в частині позовних вимог про:
визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Щеплоцької Х.Б. від 5 січня 2018 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 39146602), на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/1 на нежиле приміщення бару, загальною площею 161,6 кв.м по АДРЕСА_1 ;
скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №24332841 від 5 січня 2018 року про право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення бару, загальною площею 161,6 кв.м по АДРЕСА_1 ;
визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. від 16 січня 2018 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 39255777), на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/1 на нежиле приміщення №1, загальною площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №24435033 від 16 січня 2018 року про право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №1, загальною площею 114,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Хоменко Ю.А. від 16 січня 2018 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 39255752), на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/1 на нежиле приміщення №2, загальною площею 46,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №24434960 від 16 січня 2018 року про право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №2, загальною площею 46,8 кв.м по АДРЕСА_1 ;
повернуто частково сплачений судовий збір в сумі 10572,00 грн. (т.2 а.с.86-90).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2020 року за заявою прокурора виключено зі складу учасників справи відповідачів державних реєстраторів КП «Реєстраційна служба Одеської області» Щеплоцьку Х.Б., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третю особу Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради; продовжено розгляд справи за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту нерухомості в попередній стан (т.2 а.с.131).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року в задоволенні позову заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту нерухомості в попередній стан відмовлено (т.2 а.с.140-144).
Висновок суду мотивовано тим, що Управління ДАБК Одеської міської ради є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження врегулювання питань містобудівної діяльності. На підставі результатів позапланової перевірки 29 січня 2018 року відносно ОСОБА_1 було складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення. 29 січня 2018 року Управлінням ДАБК видано ОСОБА_1 . Припис з вимогою отримання ОСОБА_1 в установленому порядку права на виконання будівельних робіт та введення реконструйованого об`єкту в експлуатацію або приведення самочинно реконструйованого об`єкту у відповідність до договору купівлі-продажу №2-2377 від 26 вересня 2006 року. Постановами №056/18 та 057/18 від 12 лютого 2018 року, №214/18 від 18 квітня 2018 року заступника начальника управління – начальника інспекційного відділу №1 Управління ДАБК Одеської міської ради притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2018 року в справі №522/6998/18 за позовом ОСОБА_1 постанову №056/18 від 12 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності скасовано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2018 року в справі №522/8581/18 постанову №214/18 від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасовано. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року в справі №522/6900/18 постанову №057 від 12 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасовано. Таким чином, судом встановлено, що Управлінням ДАБК Одеської міської ради здійснено відповідні заходи реагування на порушення містобудівного законодавства та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, однак постанови про адміністративні правопорушення оскаржені ОСОБА_1 в судовому порядку та скасовані. На момент розгляду справи державні реєстрації прав та їх обтяжень державних реєстраторів КП «Реєстраційна служба Одеської області» Щеплоцької Х.Б. від 5 січня 2018 року (індексний номер 39146602), ОСОБА_4 від 16 січня 2018 року (індексний номер 39255777), ОСОБА_5 від 5 січня 2018 року (індексний номер 39255752) за заявою ОСОБА_1 скасовані. Документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку та форму власності в справі відсутні. При зверненні до суду з даним позовом прокурор повинен був обґрунтувати з наданням належних та допустимих доказів наявність підстав для здійснення представництва, а саме обґрунтувати, що Одеська міська рада та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є належним позивачем, який здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави, у зв`язку з чим у прокуратури наявні підстави для вжиття заходів представницького характеру. Проте, прокурор правові підстави звернення до суду не обґрунтував, належних та допустимих доказів наявності підстав для здійснення такого представництва не надав. Суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для звернення органів прокуратури з відповідним позовом в порядку частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи наявність відповідного органу місцевого самоврядування як то Управління ДАБК Одеської міської ради та належного виконання ним повноважень, а також відсутність порушення або загрози порушення інтересів держави. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконувача обов`язків заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення суду.
В апеляційній скарзі виконувач обов`язків заступника керівника Одеської обласної прокуратури просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 власними силами і за власний рахунок привести у попередній стан самовільно реконструйоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту від 29 жовтня 2004 року (т.2 а.с.155-160).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. У відповідача відсутні правовстановлюючі документи та зареєстроване у встановленому законом порядку право на земельну ділянку, що підтверджується актом перевірки Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 31 січня 2018 року. Рішень про передачу у власність або користування ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , на якій проведено самовільні будівельні роботи зі збільшення площі об`єкту нерухомого майна, Одеською міською радою не приймалось. Факт самочинного будівництва підтверджується складеним Управлінням ДАБК Одеської міської ради актом перевірки №000086 від 29 січня 2018 року, який на час прийняття судом рішення є не скасованим. Управлінню ДАБК Одеської міської ради було відомо про звернення прокуратури до суду з вимогою про зобов`язання ОСОБА_1 привести самовільно реконструйоване нежиле приміщення у попередній стан. Обґрунтування правових підстав представництва прокуратурою інтересів держави в суді суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 щодо застосування норм права, а саме що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор на законних підставах подав позов в інтересах держави в особі Управління ДАБК Одеської міської ради. Факт самочинного будівництва ОСОБА_1 мав місце і зафіксований в акті перевірки №000086 від 29 січня 2018 року та в приписі від 29 січня 2018 року, які чинні. Посилання на судові рішення, якими скасовано постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення в сфері містобудування, не спростовує самочинності будівництва.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі з огляду на наступне.
На підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідченим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. 26 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2377, ОСОБА_1 набув у власність нежилі приміщення бару загальною площею 75,0 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Рішення про державну реєстрацію права власності реєстратором комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» прийнято 26 вересня 2006 року (а.с.15-16). 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), форма власності: приватна, частка: 1/1, реєстраційний номер майна: 6821008, тип майна: нежилі приміщення бару, загальна площа 75,0 кв.м; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , внесені 26 вересня 2006 року (т.1 а.с.18). 
Набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого 26 вересня 2006 року за реєстровим №2-2377 договору купівлі-продажу не є спірним.
За даними наявної в справі технічної документації на нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що виготовлена після 29 жовтня 2004 року, вбачається збільшення площі нежилих приміщень та зміна технічної характеристики приміщень.
Виконання робіт з реконструкції нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається з: 
Акту №000086 від 29 січня 2018 року, складеного Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт;
Акту №б/н від 31 січня 2018 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Департаментом комунальної власності Одеської міської ради.
Прокурор звернувся до суду 30 березня 2018 року в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. В ході розгляду справи за заявою прокурора про відмову від частини позовних вимог суд першої інстанції закрив провадження в частині вимог про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно.
Рішення суду, що наразі переглядається, ухвалено за позовними вимогами прокурора в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання власними силами і за власний рахунок привести у попередній стан як самовільно реконструйовані нежилі приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське МБТІ та РОН» 29 жовтня 2004 року. 
       Суд апеляційної інстанції приймає доводи апеляційної скарги прокурора в частині обґрунтування правових підстав представництва прокуратурою інтересів держави в суді, оскільки таке відповідає положенням статті 131-1 Конституції України, Рішенню Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі про представництво інтересів держави, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, судовій практиці тощо та вважає безпідставним рішення суду першої інстанції в частині відсутності підстав для здійснення прокурором заявленого ним представництва.
       Щодо звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Управління ДАБК Одеської міської ради з вимогами, обумовленими самочинним будівництвом, то суд апеляційної інстанції, зокрема, щодо юрисдикції спору з огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, зазначає наступне.
       Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
       Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. 
       За приписами частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
        Частиною 1 статті 19 ЦПК України унормовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Справою адміністративної юрисдикції відповідно до частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
       За змістом частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. 
       За пунктом 5 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом. 
       Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
       Отже, до розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають з владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.
       Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України від 20 травня 1999 року №687-ХІУ «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється у встановленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
       Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
       За змістом статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час вирішення спору) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність». До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. 
       Передбачене частиною 7 статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову за рішенням суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування відбувається в межах реалізації такими органами наданих їм функцій з контролю та нагляду за додержанням суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції, захисту суспільних інтересів. 
       Таким чином, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради як контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює повноваження у сфері державного архітектурно-будівельного контролю, отже провадження у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради пред`явлений щодо самочинного будівництва на підставі частини 7 статті 376 ЦК України підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), оскільки юрисдикція такого спору адміністративна.
       Дане відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах (постанова від 11 червня 2019 року у справі №917/375/18). 
       Прокурор у даній справі хоч і мотивував свої вимоги в тому числі й захистом прав Одеської міської ради на земельну ділянку комунальної власності від порушення ОСОБА_1 при здійсненні ним самочинного будівництва, проте прокурор не пред`являв позов в інтересах держави в особі Одеської міської ради про зобов`язання відповідача привести у попередній стан самовільно реконструйовані приміщення.
       За таких обставин, оскільки у даній справі за вимогами прокурора держава не уособлювалась з Одеською міською радою та, відповідно, Одеська міська рада не залучалась до участі у справі, то процесуальні підстави для вирішення пред`явлених у даній справі позовних вимог, виходячи з обґрунтування порушення прав територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради відсутні. 
       Оскільки мають місце процесуальні підстави для відмови в позові, то суд апеляційної інстанції у даній справі не надає правову оцінку самочинності будівництва як такого, що здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, для виключення преюдиційності у разі звернення прокурора в інтересах держави в особі Одеської міської ради, чи звернення самої Одеської міської ради до суду на підставі частини 7 статті 376 ЦК України щодо самочинного будівництва. 
Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 23 червня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.4 ч.1 ст.374, ст.ст.377, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу виконувача обов`язків заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року – скасувати. 
Провадження у справі за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту нерухомості у попередній стан – закрити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 21 липня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова