ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року          м.Дніпро         Справа №  904/6336/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач),                            
суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.
Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.   
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача Боголіп Ю.П. (ЦАГС)
Представник відповідача Змітріченко Ю.П. (ЦАГС)
Представник відповідача Войтюк Денис Васильович (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому  судовому засіданні  апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року  (суддя Мельниченко І.Ф., повний тест підписано 14.02.2022) у справі №904/6336/21
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро  
до відповідача-1: Кам`янської міської ради, м. Кам`янське
    відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго", м. Вишгород
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро 
про визнання незаконними та скасування рішень Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 967-44/VI; скасуваня державної реєстрації права постійного користування на земельні ділянки; витребування із чужого незаконного володіння частину земельних ділянок
       
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернувся до Кам`янської міської ради та до Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" із позовом про  визнання незаконними та скасування рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 967-44/VI "Про набуття (припинення ) прав власності", в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Публічному акціонерному товариству “Укргідроенерго” на земельні ділянки, для подальшого використання на праві постійного користування за адресою, що визначена в п.13.2, (щодо земельних ділянок під кадастровими номерами 1210400000:01:022:0161 та 1210400000:01:012:0576);  скасування державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку за кадастровим номером 1210400000:01:022:0161 площею 37,2512 га та на земельну ділянку за кадастровим номером 1210400000:01:012:0576 площею 42,1657 га у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого за Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 № 967-44/VI;   витребування із чужого незаконного володіння Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" частини земельної ділянки площею 2,8344 га з кадастровим номером 1210400000:01:022:0161 та частини земельної ділянки площею 3,3460 га з кадастровим номером 1210400000:01:012:0576, наданої Позивачу на праві постійного користування; зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування (анулювання) кадастрового номера земельних ділянок 1210400000:01:022:0161 та 1210400000:01:012:0576.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року у справі № 904/6336/21 відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся  з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року у справі № 904/6336/21 та задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” повністю.
В обґрунтування своєї  скарги апелянт посилається на  порушення судом норм матеріального та процесуального  права.
Зокрема, апелянт вважає, що судом не було надано оцінку та не спростовано зазначені у технічному звіті по інвентаризації та встановленні меж земельних ділянок в натурі Дніпродзержинської гідроелектростанції Міненерго України,  які були проведені у 1993 році відомості про те, що  стороннім землекористувачем є Придніпровська залізниця - площа користування 6,1812 га. Таким чином Придніпровській залізниці було відведено земельну ділянку в користування саме в районі греблі площею 6,1812. 
Апелянт також вказує на те, що представником Відповідача-2 було погоджено, що спірна земельна ділянка площею 6,1834 га відведена Придніпровській залізниці під розташування залізничних колій, однак суд першої інстанції не взяв до уваги та не спростував даний факт.
Земельна ділянка площею 6,1812 га не належала до земель Дніпродзержинської ГЕС та Рішенням Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів від 28.03.1996 № 87 ділянка площею 6,1834 га під залізницею не була закріплена за Дніпродзержинською ГЕС, однак включена до меж земельних ділянок площами 42,1657 га та 37,2512 га при розробленні технічної документації щодо встановлення (відновлення меж) ТОВ «Агроземінформ» у 2013 році помилково.
Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача, щодо проведення земельно-технічної експертизи, жодним чином не мотивувавши свого рішення, в порушення положень ст.234, ст. 236 ГПК України.
Апелянт вважає, що даний факт позбавив можливості відповідача у повній мірі довести те, що земельна ділянка площею 6,1812 га включена до меж земельних ділянок площами 42,1657 га та 37,2512 га згідно технічної документації ПАТ «Укргідроенерго» щодо встановлення (відновлення меж) (розробник - ТОВ «Агроземінформ») у 2013 році помилково.
Позивач посилається на необгрунтованість висновків   суду першої інстанції  про те, що  ним  обрано неефективний спосіб захисту його порушеного права, оскільки скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування записів про державну реєстрацію не поновить його права, з огляду на те, що такий  висновок   суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 серпня 2018 року в справі №925/1265/16.

 Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для  скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року у справі № 904/6336/21 та ухвалення нового рішення про задоволення позовних  вимог. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро   на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року   у справі №904/6336/21.    Розгляд справи №904/6336/21 призначено в судовому засіданні на 22.06.2022 о 09:00 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022року розгляд апеляційної скарги     Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року      у справі №904/6336/21     відкладено на 06.07.2022рік         на 09:00 годину.
31.05.2022 року від відповідача 2 - Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро, в якому він просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року   у справі №904/6336/21 залишити без змін.                
09.06.2022 року від Кам`янської міської ради до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вона просила в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро відмовити у повному обсязі, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року   у справі №904/6336/21 залишити без змін.
20.06.2022 від Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до суду надійшла відповідь на відзив відповідача 2 - Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» та Кам`янської міської ради, в якому останній просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року у справі № 904/6336/21 та задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» повністю.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив  апеляційну скаргу задовольнити, а представники відповідача заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року  у справі №904/6336/21.
06.07.2022 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення  представників сторін,  дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний  апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню  з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 28.03.1996 рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області “Про надання земельної ділянки в користування” № 87 було вирішено закріпити за Дніпродзержинською ГЕС державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії “Дніпрогідроенерго” земельні ділянки загальною площею 87,937 га, в тому числі:
- 82,648 га – земельна ділянка під гідроспорудами;
- 1,5614 га – земельна ділянка під складськими спорудами;
- 1,2741 га – земельна ділянка під дитячим садком № 34 по вулиці Харитонова;
- 0,4828 га – земельна ділянка під клубом ГЕС;
- 1,9706 га – земельна ділянка під житлово-комунальним відділом.
Згідно з частиною 1 статті 23 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
07.05.1996 Дніпродзержинському ГЕС акціонерної гідроенергогенеруючої компанії “Дніпрогідроенерго” (правонаступником якого є ПрАТ “Укргідроенерго”) було видано державний акт на право постійного користування землею серії І-ДП № 002530, вказаний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 121.
Згідно додатку № 2 до Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі вищевказаного рішення, а саме згідно плану зовнішніх меж землекористування Дніпродзержинської ГЕС державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії «Дніпрогідроенерго» вбачається, що:
-          гідроспоруди займають загальну площу 82,6284 га;
-          опис меж:
А-Б - землі міста Дніпродзержинська;
Б-В - землі Дніпродзержинського заводу спецконструкції;
В-Г - землі АТП -11265;
Г-Д - землі акціонерного товариства закритого типу «шляхбуд»;
Д-А - землі міста Дніпродзержинська.
Сторонні землекористувачі:
Придніпровська з/д - 6,1812га;
Автодорога - 4,3117 га.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Рєпіна, 22, перебуває на праві власності нерухоме майно, згідно списку по довідці за ПАТ “Укргідроенерго”.
Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 № 96744/VІ “Про набуття (припинення) права власності на землю затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ “Укргідроенерго” на земельні ділянки для подальшого використання на праві постійного користування за наступними адресами:
13.2. м. Дніпродзержинськ, вул. Рєпіна, 22, загальна площа земельної ділянки 82,6284 га., яка складається з наступних ділянок:
13.2.1 земельна ділянка – кадастровий номер 1210400000:01:022:0161, цільове призначення – для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (14.01), вид використання земельної ділянки – під розміщення гідроспоруди, площа – 42,1657 га.
 13.2.2 земельна ділянка – кадастровий номер 1210400000:01:0122:0576, цільове призначення – для розміщення, будівництва та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (14.01), вид використання земельної ділянки – під розміщення гідроспоруди, площа – 37,2512 га.
Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 27.02.1998 № 39 “Про затвердження матеріалів інвентаризації та площ земельних ділянок” затверджено матеріали інвентаризації та площі земельних ділянок Державному підприємству “Придніпровська залізниця” та закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 18,6256 га – лінія ст. Дніпродзержинськ – Пост 6км, від 52 км + 300 м до 61 км + 80 м.
05.03.1998 року позивачу  був виданий Державний акт на право постійного користування державним підприємством “Придніпровська залізниця” землею площею 18,6526 га землі,  серія 1-ДП № 003359, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 348.
У державний акт внесено зміни в землекористуванні відповідно до рішення № 279/15/V від 19.10.2007 та № 437-24/V від 30.07.2008. Площа земельної ділянки, межі якої відновлюються відповідно до державного акту становлять 18,6722 га.
На підставі зведеного переліку земельних ділянок державного підприємства “Придніпровська залізниця”, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, земельну ділянку площею 18,6722 га за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, ст. Дніпроджержинськ – Пост 6 км, від 52 км+300м до 61 км +80 м площею 18,6722 га включено до статутного капіталу АТ “Укрзалізниця” на праві постійного користування.
Під час проведення землевпорядних робіт було встановлено, що на частину земельної ділянки для смуги відведення – лінія ст. Кам`янське – Пост 6 к, від 52 км + 300 м до 61 км + 80 площею 18,6722 га, накладаються межі земельних ділянок з кадастровим номерами 1210400000:01:012:0576 та 1210400000:01:022:0161. Площа накладання складає 6,1834 га. Зазначені земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні Приватного акціонерного товариства “Укргідроенерго”.
У зв`язку з тим, що земельні ділянки ПрАТ “Укргідроенерго” поділяють земельну ділянку позивача для смуги відведення – лінія ст. Кам`янське – Пост 6 к, від 52 км + 300 м до 61 км + 80 на окремі частини, тому відновлення меж було виконано для земельних ділянок площами 9,0006 га та 3,4686 га. Вказані земельні ділянки знаходяться за адресою: м. Кам`янське, ст. Кам`янське - Пост 6 к, від 52 км + 300 м до 61 км + 80.
З урахуванням викладеного, за АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” зареєстровано лише площу без  урахування накладання меж, а саме 12,4888 га, що відображено в завданні на складання технічної документації із землеустрою.
Звертаючись до відповідачів  із  вищевикладеними позовними вимогами,  позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро   посилався на  те, що  набуття Кам`янською міською радою права власності на частину земельної ділянки, яку надано позивачу у постійне користування, та надання її в постійне користування Приватному акціонерному товариству “Укргідроенерго”, призвело до порушення права позивача, оскільки на частину земельної ділянки для смуги відведення – лінія ст. Кам`янське – Пост 6 к, від 52 км + 300 м до 61 км + 80 площею 18,6722 га, накладаються межі земельних ділянок з кадастровими номерами 1210400000:01:012:0576 та 1210400000:01:022:0161, які надані  в постійне користування  позивачу і  площа такого накладання складає 6,1834 га.
Заперечуючи проти позову,  Кам`янська  міська рада посилалась на те, що  при прийнятті  оскаржуваного рішення вона діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки міській раді як суб`єкту земельних правовідносин, який здійснює повноваження власника землі, належить право розпорядження та обов`язок здійснювати контроль за використанням земельних ділянок, розташованих на її території. 
Оскаржуваним рішенням було відновлено на місцевості межі спірних земельних ділянок, які належать на праві постійного користування ПрАТ “Укргідроенерго”, згідно державного акту на право постійного користування землею І-ДП № 002530, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 121 від 07.05.1996, виданого на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 28.03.1996 № 87, а тому задоволення позовних вимог про скасування спірного рішення Ради, яка лише здійснила дії щодо відновлення меж земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ПрАТ “Укргідроенерго” з 1996 року на виконання приписів закону, само по собі не матиме правових наслідків з відновлення порушеного права позивача, який вважає себе землекористувачем спірних земельних ділянок.
          Заперечуючи проти позову, відповідач 2 - ПрАТ “Укргідроенерго” посилався на те, що  він  на законних підставах отримав право постійного користування земельними ділянками загальною площею 87,937 га, а тому технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сама по собі не створює жодних правових наслідків для учасників земельних правовідносин, а лише відображає зроблені дії суб`єкта господарювання – розробника документації із землеустрою, здійснювані ним на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником, що свідчить про неналежний спосіб захисту.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,  господарський суд першої інстанції виходив з того, що Дніпродзержинська міська рада діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки оренда та продаж земель, як об`єкта комунальної власності відповідно до Закону України “Про місцеве самоврядування” відноситься до виключної компетенції міської ради, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для визнання незаконними та скасування рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 967-44/VI "Про набуття (припинення ) прав власності"; що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що частини спірних земельних ділянок набуті відповідачем-2 без законних на те підстав, що виключає можливість їх витребування на користь позивача; що затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не створює жодних правових наслідків для учасників земельних правовідносин, а лише відображає вчинені дії суб`єкта господарювання - розробника документації із землеустрою, здійснені останнім на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. 
Тобто позивач не оспорює рішення відповідно до якого було надане право постійного користування спірною земельною ділянкою, а лише дії, які були вчинені відповідачем-2 для реалізації своїх прав відповідно до спірного рішення. Отже, скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою ніяким чином не вирішує питання позивача щодо його порушеного права, а також не впливає на право користування відповідачем-2 спірною земельною ділянкою.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що надані їм у користування, прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
          Згідно з частиною 1 статті 23 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
          Як встановлено  судом першої інстанції, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області  № 87  від 28.03.1996 “Про надання земельної ділянки в користування”, затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться в користуванні Дніпродзержинської ГЕС державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії          «Дніпрогідроенерго».      
Дніпродзержинському ГЕС акціонерної гідроенергогенеруючої компанії “Дніпрогідроенерго” (правонаступником якого є ПрАТ “Укргідроенерго”) було видано державний акт на право постійного користування землею серії І-ДП № 002530  загальною площею 87,937 га, в тому числі,  82,648 га-земельна ділянка під гідроспорудами.
До складу відповідної земельної ділянки, згідно Плану зовнішніх меж землекористування Державного Акту І-ДП № 002530, входить земельна ділянка площею 37,2708 га; земельна ділянка площею 3,2115 га; земельна ділянка площею 42,1657 га.
Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 30.07.2008 № 437-24/У надана ДП «Придніпровська залізниця» земельна ділянка площею 0,0196 га по вул. Рєпіна, 20А із земель філії «Дніпродзержинська ГЕС» ВАТ «УкрГідроЕнерго». У постійному користуванні філії «Дніпродзержинська ГЕС» ВАТ «УкрГідроЕнерго» залишилось 82.6284 га.
Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 22.04.2008 № 341 присвоєно комплексу будівель та споруд філії «Дніпродзержинська ГЕС» ВАТ «УкрГідроЕнерго» НАК «Енергетична компанія України» адресу: вул.Рєпіна, 22.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Рєпіна, 22 перебуває на праві власності нерухоме майно, згідно списку по довідці за ПАТ «Укргідроенерго» код ЄДРПОУ 20588716.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Частиною 1 статті 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з частиною 1 статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
За приписами статті 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок приватної власності, комунальної власності із постійного користування в порядку, передбаченому цим Кодексом; викуп земельних ділянок для суспільних потреб міста; припинення права користування земельними ділянками комунальної власності у випадках, передбачених цим Кодексом; прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади; встановлення та зміна меж сіл, селищ, районів у містах; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; інформування населення щодо надання, вилучення (викупу) земельних ділянок; вирішення земельних спорів;  вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься, зокрема вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Таким чином, міській раді як суб`єкту земельних правовідносин, який здійснює повноваження власника землі, належить право розпорядження та обов`язок здійснювати контроль за використанням земельних ділянок, розташованих на її території.
Частиною 1 статті 73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.
Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Так, п.п. б п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про Державний земельний кадастр” від 07.07.2011 № 3613 до Земельного кодексу України було внесено зміни та доповнено ст. 79-1, якою визначає загальні засади формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
За змістом ч. 1, 3, 4, 7 ст. 79-1 ЗУ “Про Державний земельний кадастр” (у редакції, чинній на момент прийняття рішення) формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельної ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про Державний земельний кадастр” (у редакції, чинній на момент прийняття рішення) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власника (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у п. 3 і 4 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності”, не внесенні до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження у межах населеного пункту здійснюється – сільськими, селищними, міськими радами.
           Отже, у зв`язку зі зміною земельного законодавства,  наведеними Прикінцевими та перехідними положеннями згаданих законодавчих актів, які в цілому набрали чинності 01.01.2013,  урегульовано особливий механізм оформлення земельних ділянок, речові права на які у встановленому порядку набуто до 2004 року, з метою здійснення державної реєстрації та обліку таких земельних ділянок, а також речових прав на них.
          У відповідності до ч.1 ст. 107 Земельного Кодексу України ( в редакції станом на 05.01.2013 року) основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. 
          Відповідно до статті 55 Закону України « Про землеустрій» в редакції, яка діяла на час прийняття оспорюваного рішення,   встановлення меж земельної ділянки в натурі  (на  місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 
     Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, в редакції на час прийняття   оспорюваного рішення, визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до    статті 186 Земельного кодексу України    документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
З матеріалів справи вбачається, що  межі земельних ділянок Відповідача 2 були визначені, ще у 1996 році,  до складу яких згідно Плану зовнішніх меж землекористування Державного Акту І-ДП № 002530, входили земельна ділянка площею 37,2708 га; земельна ділянка площею 3,2115 га; земельна ділянка площею 42,1657 га, а оскаржуваним рішенням міської ради межі відповідних земельних ділянок залишилися непорушеними та незмінними. 
Відповідно до статті 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваним рішенням Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 № 96744/VІ "Про набуття (припинення) права власності на землю" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ “Укргідроенерго” на земельні ділянки для подальшого використання на праві постійного користування. 
При цьому,  жодних доказів невідповідності технічної документації із землеустрою будь-яким нормативно-правовим актам, документації із землеустрою або містобудівної документації, позивач не надав.
Таким чином, оскаржуваним рішенням було відновлено на місцевості межі спірних земельних ділянок, які належать на праві постійного користування ПрАТ “Укргідроенерго”, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП № 002530, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 21 від 07.05.1996, а тому  господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку  про те, що Дніпродзержинська міська рада діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 967-44/VI "Про набуття (припинення ) прав власності".
          Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду  першої інстанції  про те, що  
ефективність позовної вимоги про визнання відсутності права чи про визнання права припиненим має оцінюватися, виходячи з обставин справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Виходячи з системного аналізу ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), водночас відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.
Звертаючись з даним позовом, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 № 967-44/VІ в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Публічному акціонерному товариству “Укргідроенерго” на земельні ділянки, для подальшого використання на праві постійного користування за адресою, що визначена в п.13.2, (щодо земельних ділянок під кадастровими номерами 1210400000:01:022:0161 та 1210400000:01:012:0576).
Проте, затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не створює жодних правових наслідків для учасників земельних правовідносин, а лише відображає вчинені дії суб`єкта господарювання – розробника документації із землеустрою, здійснені останнім на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.
Отже, скасування рішення про затвердження технічної документації із землеустрою ніяким чином не вирішує питання позивача щодо його порушеного права, а також не впливає на право користування відповідачем-2 спірною земельною ділянкою, право постійного користування якою виникло у відповідача-2 ще у 1996 році відповідно до державного акту серії І-ДП № 002530, який є чинним на теперішній час.
Будь яких доказів на підтвердження того, що державний акт серії І-ДП № 002530 скасовано або визнано недійсним, матеріали справи не містять.
Позивач не надав належних доказів, які б доводили, що рішення ради, яке оскаржує позивач негативно вплинуло на його цивільні права, за захистом яких він звернувся до суду. Доказів того, що відновлення меж земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні Відповідача 2 призвело до обмеження прав позивача, останнім також не надано.
З урахуванням викладеного, позивачем не надано суду жодних, у тому числі, належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчать про порушення його прав відповідачами, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання незаконними та скасування рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 967-44/VI "Про набуття (припинення ) прав власності", в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Публічному акціонерному товариству “Укргідроенерго” на земельні ділянки, для подальшого використання на праві постійного користування за адресою, що визначена в п.13.2, (щодо земельних ділянок під кадастровими номерами 1210400000:01:022:0161 та 1210400000:01:012:0576). 
          Згідно зі  ст. 1 Закону України “Про Державний земельний кадастр”, державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 2 ст. 24 Закону України “Про Державний земельний кадастр”).
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву) (ч. 3 ст. 24 Закону України “Про Державний земельний кадастр”).
Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, а в разі подання заяви в електронній формі - надсилається засобами телекомунікаційного зв`язку (ч. 4 ст. 24 Закону України “Про Державний земельний кадастр”).
При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер (ч. 9 ст. 24 Закону України “Про Державний земельний кадастр”).
Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень  - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 1 ст.5 вказаного Закону визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону, право постійного користування земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Частиною 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно положень ч.3 ст.10 вказаного Закону, державний реєстратор, зокрема: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії; - під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; - відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
За змістом ч.1 ст.27 вказаного Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року (п.8 ч.1 ст.27).
Відповідно до ч.2  ст. 29 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, похідних від права власності, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Оскільки  державна реєстрація   земельних ділянок відбулась у відповідності до положень  законодавства України « Про Державний земельний кадастр», Закону України           « Про місцеве самоврядування», Земельного  Кодексу України, що не було спростовано  позивачем,   господарський суд першої інстанції  дійшов обгрунтованого висновку  про відсутність  підстав для скасування державної реєстрації права постійного користування на земельні ділянки за кадастровими номерами 1210400000:01:022:0161 площею 37,2512 га, 1210400000:01:012:0576 площею 42,1657 га у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого за Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго", на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 27.12.2013 № 967-44/VI.
Доводи апелянта про   те, що оскільки земельна ділянка для смуги відведення - лінія ст.Камянське - Пост 6 к, від 52 км+300м до 61км+80 площею 18,6722 га,  право постійного користування на яку було отримано Позивачем до 2004 року, а спірні земельні ділянки Відповідачем 2 були сформовані лише після 2004 року, а саме в 2013 році, то саме в нього є пріоритетне право на спірні земельні ділянки, є неспроможними з огляду на  те, що земельні ділянки Відповідача 2 кадастровий номер 1210400000:01:022:0161, площею - 37, 2512 га та кадастровий номер 1210400000:01:012:0576, площею - 42,1657 га, сформовані до 2004 року, а саме у 1996 році  у відповідності  до ч.2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про державний земельний кадастр».
Посилання  апелянта на те, що земельна ділянка площею 6,1812 га, належна  позивачу,  включена до меж земельних ділянок площами 42,1657 га та 37,2512 га, належних відповідачу згідно технічної документації ПАТ «Укргідроенерго» щодо встановлення (відновлення меж) (розробник - ТОВ «Агроземінформ») у 2013 році помилково, є лише припущенням  позивача з огляду на наступне.
Так, згідно плану зовнішніх меж землекористування Дніпродзержинської ГЕС державної акціонерної гідроенергогенеруючої компанії «Дніпрогідроенерго» ( додаток № 2 до Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету № 87 від 28.03.1996 року відповідачу), вбачається, що:
-          гідроспоруди займають загальну площу 82,6284 га;
-          опис меж:
А-Б - землі міста Дніпродзержинська;
Б-В - землі Дніпродзержинського заводу спецконструкції;
В-Г - землі АТП -11265;
Г-Д - землі акціонерного товариства закритого типу «шляхбуд»;
Д-А - землі міста Дніпродзержинська.
Сторонні землекористувачі:
Придніпровська з/д - 6,1812га;
Автодорога - 4,3117 га.
Проте,  норми земельного законодавства на дату  видачі Державного  акту на право постійного користування земельною ділянкою, не містить  такого поняття  як сторонні землекористувачі. 
Пунктом 2.3 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)»,  затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993      № 28, зазначено, що на плані зовнішніх меж земель власників і користувачів показуються вкраплені земельні ділянки сторонніх власників землі і землекористувачів та додається їх список.
Разом з цим,  будь-які вкраплення, які б відображали земельну ділянку Придніпровської залізниці у Акті і плані зовнішніх меж,  відсутні.
Із заперечень відповідача вбачається, що Приймальною комісією, призначеною постановою Ради Міністрів УРСР від 31.07.1965 № 474, на підставі Генерального акта приймання Дніпродзержинської ГЕС від 09.08.1966 (далі - Акт) було прийнято в постійну промислову експлуатацію Дніпродзержинську ГЕС на р. Дніпро, правонаступником якої є філія «Середньодніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».
03.09.1966 п. 1 Постанови ради міністрів Української РСР «Про прийняття в промислову експлуатацію Дніпродзержинської ГЕС на р. Дніпро» № 676 затверджено акт від 09.08.1966 про прийняття в промислову експлуатацію Дніпродзержинської ГЕС.
Пунктом 2 Постанови ради міністрів Української РСР «Про прийняття в промислову експлуатацію Дніпродзержинської ГЕС на р. Дніпро» від 03.09.1966 № 676 вирішено передати у відання Міністерства енергетики і електрифікації УРСР гідроелектростанцію, водозливну греблю, земляні греблі правого і лівого берегів, житлове селище з об`єктами культурно-побутового і торговельного призначення, лінії електропередачі і підстанції.
Станом на теперішній час на балансі ПрАТ «Укргідроенерго» перебувають об`єкти державного майна а саме: земляна гребля лівого берега, земляна гребля правого берега, руслова гребля, суб`єктом управління яких є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, що підтверджується витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2021 № 5002844986693, № 5002844993955 та № 5002844972828.
Згідно Акта приймання Дніпродзержинської ГЕС,  до складу гідротехнічних споруд Середньодніпровського гідровузла входять: будівля гідроелектростанції з монтажною площадкою; водозливні плотини (греблі), земляні плотини (греблі) правобережна руслова ті лівобережна); суднохідні споруди; Орельська захисна дамба; Орельський канал.
Земляні плотини (дамби) Середньодніпровської ГЕС перекривають близько 7 км напірного фронта гідровузла. Правобережна плотина (дамба), довжиною 2,18 км, проходить по поймі від корінного схилу до бетонних споруд з`єднуючись із нижньою головою шлюзу.
Лівобережна плотина (дамба) розміщена північніше бетонних споруд, складається із двох ділянок: 
Руслового, довжиною 1,49 км
Пойменного, довжиною 3,32 км та який переходить в Орельську захисну  дамбу.
Всі земляні споруди намиті з місцевих дрібнозернистих пісків. Верхові відкоси прийняті із закладенням в верхній частині 1:4, закріплені масивним бетоном, в нижній частині 1:5 закріплені кам`яною накидкою.
Ширина по гребню земляних плотин (дамб) прийняті з урахуванням розміщення автомобільної та залізничної дороги. На правобережній плотині (дамбі) ширина по гребню прийнята - 36 м, по ній проходить автомобільна інспекторська дорога шириною 3 м і 3 колії залізничної дороги (залізнодорожній роз`їзд).
Тобто, земляна гребля лівого берега, земляна гребля правого берега, руслова гребля фактично є частиною гідротехнічної споруди  і як наслідок, є невіддільним нерухомим майном від земельної ділянки, на якій воно розміщене. 
Тобто, на момент видачі відповідачу  Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою під розміщення гідроспоруд (п. 2 Постанови ради міністрів Української РСР «Про прийняття в промислову експлуатацію Дніпродзержинської ГЕС на р. Дніпро» від 03.09.1966 № 676) виділення земельної ділянки Позивачу не передбачалось, що спростовує  доводи апелянта про  невідповідність технічної документації ПАТ «Укргідроенерго» щодо встановлення (відновлення меж) (розробник - ТОВ «Агроземінформ») земельної ділянки у 2013 році.
Щодо вимоги позивача про витребування із чужого незаконного володіння Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" частини земельної ділянки з кадастровим номером 1210400000:01:022:0161 площею 2,8344 га та частини земельної ділянки з кадастровим номером 1210400000:01:012:0576 площею 3,3460 га, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що частини спірних земельних ділянок набуті Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" без законних на те підстав.
Крім того, колегія суддів  вважає  правильними і не спростованими висновки  суду першої інстанції  щодо вимог позивача до  Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області  щодо зобов`язання останнього внести зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру шляхом скасування (анулювання) кадастрового номера 1210400000:01:022:0161 та 1210400000:01:012:0576 з огляду на наступне.
Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. 
Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області в даній справі не є відповідачем, вимоги викладені до нього не підлягають розгляду та задоволенню. 
Інші доводи апелянта є безпідставними і  висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
          Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав     їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до    ст. 276 Господарського процесуального кодексу України    є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення  суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року  у справі №904/6336/21- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, передбаченому ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.07.2022року.

Головуючий суддя                                                                      О.В.Березкіна   
               
Суддя                                                                                             М.О.Дармін  

       Суддя                                                                                              С.Г.Антонік