ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2022 року	Львів	Справа № 500/9808/21 пров. № А/857/3841/22	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Улицького В.З., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року ухвалене суддею Баранюком А.З. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 500/9808/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії на пільгових умовах
                                                         В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом у якому, з уточненням позовних вимог просить суд: 
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 року по 13.07.2006 року;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.04.2021 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування періоду роботи з 01.01.2004 року по 13.07.2006 року до страхового стажу та у відмові в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, за списком № 2, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 року по 13.07.2006 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25 березня 2021 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 01.01.2004 року по 13.07.2006 року позивачка працювала у Тернопільському обласному туберкульозному диспансері та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років. Суд вважає, що період перебування особи у відпустці по догляду за дитиною від трьох років до досягненню нею шестирічного віку зараховується до страхового стажу цієї особи. Виходячи із таких міркувань, суд зробив висновок про наявність у позивачки необхідного, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, страхового стажу.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки чинне законодавство передбачає зарахування часу перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку до загального, безперервного стажу і до стажу роботи за спеціальністю, однак не до страхового, так як за цей час страхувальник страхові внески не сплачує.
Тому відповідач вважає, що діяв правильно, відмовивши позивачці у призначення пенсії за вислугу років  на пільгових умовах через недостатність страхового стажу.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивачка 23.06.2021 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за списком № 2.
Листом від 05.07.2021 року № 1900-0213-8/19819 відповідач повідомив позивачку про те, що у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, за списком № 2, їй відмовлено у зв`язку із недостатнім страховим стажем. Зарахований відповідачем страховий стаж становив 21 рік 11 місяців 02 дні.
23 вересня 2021 року позивачка повторно звернулася до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за списком № 2, до якої додала додаткові документи.
Листами від 01.10.2021 року № 1900-0213-8/29336 та від 25.10.2021 № 6347-6407/Ш-02/8-1900/21 відповідач повідомив позивачку, що в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, за списком № 2, їй відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач не врахував до страхового стажу позивачки період догляду за дитиною від трьох до шести років, з 01 січня 2004 року по 13 липня 2006 року. Зарахований страховий стаж становить 22 роки 11 місяців 04 дні.
Не погодившись із такою поведінкою відповідача позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно із ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку 53 роки (для жінок, які народилися з 01 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року);  набуття страхового стажу -  23 роки 06 місяців для тих хто досяг пенсійного віку у період з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року; набуття страхового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України не менше 10 років.
Сторони не заперечують, що позивачка на день подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах, за списком № 2, мала необхідний вік та стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Відповідач зарахував позивачці до страхового стажу 22 роки 11 місяців 04 дні.
Апеляційний суд встановив те, що час перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідач зарахував до страхового стажу і з цього питання спору не існує.
Відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивачки період її перебування у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною від 3 років і до досягнення нею шестирічного віку, з 01.01.2004 року по 13.07.2006 року.
Оцінюючи таку поведінку відповідача, апеляційний суд зазначає, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КЗпП України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. 
Відпустка без збереження заробітної плати, згідно із ч. 6 ст. 179 КЗпП України, надається, у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі – Закон № 1058-ІV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Виходячи із наведених норм, апеляційний суд зазначає, що відпустка по догляду за дитиною від трьох років і до досягнення нею шестирічного віку надається без збереження заробітної плати і як наслідок страхові внески страхувальник за застраховану особу не сплачує.
Це свідчить про те, що період догляду позивачкою за дитиною від трьох років і до досягнення нею шестирічного віку, з 01.01.2004 року по 13.07.2006 року, не зараховується до страхового стажу позивачки для призначення пенсії на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, оскільки, в силу вимог закону, за цей час страхувальник позивачки страхові внески на її користь не сплачував.
Отже апеляційний суд вважає, що відповідач правомірно не зарахував вказаний вище період роботи позивачки до страхового стажу позивачки.
Внаслідок цього позивачка не набула необхідно страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Наведені вище обставини дають можливість апеляційному суду дійти висновку про відмову у задоволенні позову.
Згідно із частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та без підставно зобов`язав відповідача зарахувати спірний стаж позивачки до страхового.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в справі № 500/9808/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії на пільгових умовах відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 30.06.2022 року