ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року	Львів	Справа № 380/594/20 пров. № А/857/15800/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                            Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.,
                          
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, прийняте суддею Кузан Р.І. у місті Львові у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу,-

                                                          встановив:
 
Головне управління ДПС у Львівській області (надалі – ГУ ДПС у Львівській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 261410,05 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з облікової картки платника та довідки про податкову заборгованість №3855/9/13-01-51-08 від 26.12.2019 року вбачається, що станом на 26.12.2019 року податковий борг відповідача по платежах до бюджету становить 261410,05 грн.
Відповідачем не надано суду доказів оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень чи самостійної сплати визначених податковим органом грошових зобов`язань.
Відтак, суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.
Суд зазначив, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків. З моменту виставлення податкової вимоги, податковий борг ОСОБА_1 не був погашений.
Станом на дату розгляду справи податковий борг відповідача перед бюджетом становить 261410,05 грн та залишається непогашеним.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те,  що при винесенні податкових повідомлень – рішень та податкової вимоги ГУ ДПС у Львівській області допустило помилку в адресі – зазначено адресу АДРЕСА_1 , проте, з 16.01.2007 року місцем реєстрації є – АДРЕСА_2 , яку в акті перевірки і зазначив податковий орган.
Враховуючи те, що відповідачу не надсилалися податкові повідомлення – рішення, останній був позбавлений можливості оскаржити їх в судовому порядку.
Звертає увагу на те, що сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту  показників фінансового та/або майнового стану платника податків. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Таким чином, визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції, суми пені), в разі його прощення банком, є однією із визначальних обставин , які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин, на що суд уваги не звернув.
Крім того, не взято до уваги те, що у матеріалах справи відсутня податкова вимога (наявна лише копія корінця) на суму 261410,05 грн., відсутні докази надіслання такої відповідно до вимог ст. 42 ПК України.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з облікової картки платника та довідки про податкову заборгованість №3855/9/13-01-51-08 від 26.12.2019 року, станом на 26.12.2019 року податковий борг відповідача по платежах до бюджету становить 261410,05 грн.
На підставі долучених до позову документів суд встановив, що податкова заборгованість на вказану вище суму виникла у зв`язку із несплатою у встановлений законом строк узгоджених грошових зобов`язань, зокрема:
- по податку на доходи фізичних осіб в сумі 241314,66 грн. (в тому числі: податкове повідомлення-рішення №0130031311 від 29.03.2018 року на суму 220353,00 грн., податкове повідомлення-рішення №0130041311 від 29.03.2018 року на суму 170,00 грн., пеня на суму 20791,66 грн.);
- військовий збір в сумі 20095,39 грн. (в тому числі: податкове повідомлення-рішення №0130061311 від 29.03.2018 року на суму 18362,75 грн., пеня на суму 1732,64 грн.)
Судом встановлено, що позивач надіслав на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» №62 від 25.05.2018 року, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків становить 261593,24 грн.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За змістом п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п.п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт : невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Відповідно до п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).
Як встановлено судом першої інстанції, на виконання вказаного положення Податкового кодексу України позивач надіслав на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» №62 від 25.05.2018 року, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків становить 261593,24 грн.  
Згідно п.56.1 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №380/1581/21  позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018 року  №0130061311, від 29.03.2018 року  №0130031311, від 29.03.2018 року  №0130041311.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року – без змін.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п.54.5 ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, згідно п.п.60.1.4 п.60.1, п.60.5 ст.60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимогі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, сума податкового боргу, стягнення якої є предметом розгляду у даній справі, не є узгодженою, оскільки відповідач скористався правом на судове оскарження податкових повідомлень-рішень, які покладені в основу визначення суми податкового боргу та які визнані протиправними і скасовані.
Враховуючи те, що судовими рішеннями скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018  року №0130061311, №0130031311 та №0130041311 на підставі яких у відповідача виник податковий борг, то у відповідача відсутнє зобов`язання зі сплати такого.
Зважаючи на це, апеляційний суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу необхідно відмовити.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги та, виходячи із приписів ст.139 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі  3921 грн 15 коп.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
                                              
                                                           постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, у справі № 380/594/20 та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу, відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ 43143039) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі  3921 (три тисячі дев`ятсот двадцять одну) грн 15 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 01.07.2022 року.