ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 706/63/22		
Провадження № 22-ц/821/920/22		
категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 , 

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів, у складі: головуючого судді Орендарчука М. П., повний текст судового рішення складено 10 травня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
21 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту.
Позовна заява мотивована тим, що30 листопада 2018 року було прийнято рішення Христинівським районним судом Черкаської області у справі № 706/1725/18 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття, про що було видано відповідний виконавчий лист.
Переконаний, що приведене судове рішення суперечитьвимогам ч. 5 ст. 183 СК України, оскільки стягнення аліментів у визначеній частці призводить до погіршення його матеріального становища, а тому, посилаючись на п. 2 ч. ст. 182 та ч. 1 ст. 192 СК України, просив суд змінити розмір присуджених аліментів на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду у цій справі і до досягнення сином повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 06 травня 2022 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів відмовлено повністю.
Рішення мотивовано тим, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану, з моменту стягнення аліментів на утримання сина, ним не надано.
Водночас, обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні норм матеріального закону – ст. 192 СК України та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, підстави для зменшення розміру аліментів на які він покликається, не можуть слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1 13 червня 2022 року, з посиланням на порушення норм процесуального закону та неправильне застосування норм матеріального права, порушено питання про скасування рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 травня 2022 року у вказаній цивільній справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розглядаючи поданий ОСОБА_1 позов про зміну розміру аліментів, місцевий суд не взяв до уваги той факт, що погіршення його матеріального стану підтверджується довідками Виконавчого комітету Христинівської сільської ради № 253 від 09 травня 2022 року та № 83 від 12 травня 2022 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання та матеріального становища ОСОБА_4 № 377 від 26 травня 2022 року, а також висновком лікарсько консультативної комісії № 49 відповідно до якого скаржник потребує медикаментозного лікування.
Крім того, він зазначив, що на даний час здійснює догляд за своєю бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка часто хворіє та потребує матеріальної допомоги на лікування, оскільки отримує невеликого розміру пенсію. 
До апеляційної скарги ОСОБА_1 в якості доказів додано довідку Виконавчого комітету Христинівської сільської ради № 253 від 09 травня 2022 року та № 83 від 12 травня 2022 року; акт обстеження житлово-побутових умов проживання та матеріального становища ОСОБА_4 № 377 від 26 травня 2022 року; висновок лікарсько-консультативної комісії № 49.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
УхвалоюЧеркаського апеляційного суду від 21 червня 2022 року розгляд апеляційної скарги призначено на 13 липня 2022 року на 09 год. 00 хв. без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується повторно виданим Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 травня 2018 року (а. с. 6).
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області у справі № 706/1725/18 від 30 листопада 2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття (а. с. 13-16).
На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист № 706/1725/18 від 08 січня 2019 року, який пред`явлено до примусового виконання та постановою державного виконавця Христинівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 12 січня 2019 року відкрито виконавче провадження (а. с. 5). 

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції цілком відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Предметом спору у вказаній справі є вимога, щодо зміни розміру присуджених судовим рішенням аліментів на неповнолітню дитину.
Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх праві не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Тобто, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.
Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилався на загальні підстави наведені в ч. 1 ст. 192 СК України, зокрема погіршення матеріального становища. Водночас як безпосередньо до позовної заяви так і в процесі розгляду справи в суді першої іншої інстанції доказів в контексті статей 77-80 ЦПК України, на підтвердження заявлених, ним вимог - не надано. 
Суд, відмовляючи в задоволенні позову, послався та ту обставину, що заявлені в позові вимоги без надання належних і допустимих доказів на їх підтвердження не дають змогу встановити наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду.
В свою чергу позивач, оскаржуючи судове рішення яким йому відмовлено в позові, до апеляційної скарги додає докази на які, зокрема і посилається у самому змісті скарги, як на підставу зміни матеріального становища. Водночас в контексті ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В свою чергу, клопотання про долучення нових доказів до матеріалів справи та обґрунтування неможливості їх подання до суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Аналізуючи доказову базу у вказаній справі, судова колегія бере до уваги відсутність даних, як про грошове забезпечення ОСОБА_1 на момент ухвалення судового рішення яким присуджено стягнення з останнього аліментних зобов`язань так і даних про його зміну, зокрема в бік погіршення, як на те вказує позивач. З огляду на що судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_1 не було надано належних і допустимих доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду на утримання неповнолітнього сина. 
В свою чергу, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте в інтересах дитини і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до пункту 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 06 травня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Текст постанови складено 13 липня 2022 року. 

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук 

О. В. Карпенко