ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року
м. Київ

cправа № 921/799/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю.,
секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 (колегія суддів: Гриців В.М. - головуючий, Зварич О.В., Малех І.Б.)
за позовом першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації
до Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Петриківський обласний комунальний дитячий будинок - інтернат
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області
про визнання недійсними рішень
за участю: прокурора: Гамор К.В. (посвідчення),

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Перший заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради (далі - позивач - 1), Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації (позивач - 2) до Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області (далі - відповідач), у якому просив:
- визнати недійсним рішення сесії Петриківської сільської ради від 12.03.2020 №  2255 «Про вилучення земель та впорядкування обліку земель»;
- визнати недійсним рішення сесії Петриківської сільської ради від 22.05.2020 №  2362 «Про зупинення дії рішення Петриківської сільської ради від 19 квітня 2018 року №  1078 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель»;
- визнати недійсним рішення сесії Петриківської сільської ради від 22.10.2020 №  2872 «Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель».
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані рішення відповідача є незаконними, оскільки вони прийняті з порушенням вимог законодавства.
1.3          Петриківський обласний комунальний дитячий будинок - інтернат (далі - Інтернат) звернувся з позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області з аналогічними позовними вимогами, який ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.03.2021 був прийнятий до розгляду з первісним позовом.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.06.2021 (суддя Руденко О.В.), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022, позов Інтернату задоволено повністю, а у задоволенні позову прокурора відмовлено.
2.2          Свої висновки в оскарженій у касаційному порядку частині суди мотивували тим, що спірні рішення є незаконними та порушують права Інтернату на користування земельною ділянкою, що є підставою для визнання їх недійсними.
2.3          Щодо позову прокурора суди вказали на те, що спірні рішення порушують права та охоронювані законом інтереси Інтернату, а не його засновників, тобто позивачів, що виключає правові підстави для задоволення позову прокурора.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1          У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовів.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права при вирішенні питання щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування про комунальне нерухоме майно, яке перебувало у користуванні та на яке не було виготовлено правовстановлюючі документи у відповідності до закону.
3.3          Прокурор та Інтернат у відзивах на касаційну скаргу просять залишити без змін вказані судові рішення, посилаючись на те, що судами у відповідності до норм матеріального та процесуального права надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
3.4          Учасники судового процесу належним чином повідомлені про розгляд касаційної скарги.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Як встановлено судами, протоколом №  1 загальних зборів членів колгоспу "Поділля" від 15.01.1969 надано згоду на виділення Інтернату земельної ділянки площею 5 га, а протоколом №  4 від 25.10.1990 зборів уповноважених агрофірми-колгоспу "Поділля" від 24.10.1990 надано згоду на виділення Інтернату 5 га землі у постійне користування для потреб інтернату.
4.2          Суди встановили, що за Інтернатом, засновником якого є позивач-1, були закріплені на праві постійного користування земельні ділянки, площею 10 га.
4.3          Петриківською сільською радою (далі - Рада), правонаступником якої є відповідач, було прийнято рішення від 18.06.2004 № 259 про надання згоди Інтернату на виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, площею 10 га, але він не був виготовлений через відсутність коштів.
4.4          Рішеннями від 19.04.2018 №  №  1077, 1078 Рада надала дозвіл Інтернату на розробку документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, площею 10 га, на території Петриківської сільської ради в межах населеного пункту с.Петриків.
4.5          12.03.2020 Радою прийнято рішення №  2255 «Про вилучення земель та впорядкування обліку земель»; 22.05.2020 Радою прийнято рішення №  2362 «Про зупинення дії рішення Петриківської сільської ради від 19 квітня 2018 року №  1078 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель»; 22.10.2020 Радою прийнято рішення №  2872 «Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель».
4.6          Крім того встановлено, що 02.06.2020 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку, площею 10 га, кадастровий номер 6125286700:02:001:0382 для ведення підсобного господарства, яка розташована за адресою: с.Петриків, Тернопільський район, Тернопільська область, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, речове право на цю земельну ділянку не зареєстроване.
4.7          Приймаючи оспорене рішення №  2255 "Про вилучення земель та впорядкування обліку земель" попередник відповідача виходив із того, що вказані дії слід вважати відмовою землекористувача від вказаних земельних ділянок та надання ним згоди на їх вилучення.
4.8          Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили із того, що земельне законодавство, яке діяло у відповідні періоди, не передбачало таких підстав для припинення прав користування земельними ділянками.
4.9          На обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права при вирішенні питання щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування про комунальне нерухоме майно, яке перебувало у користуванні, та на яке не було виготовлено правовстановлюючі документи у відповідності до закону.
4.10          З приводу доводів скаржника слід зазначити наступне.
4.11          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.12          Згідно пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4.13          Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.06.2021 зі справи №  904/5726/19 зазначила, зокрема, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін.
4.14          Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10.03.2011 у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).
4.15          У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23.10.1991 у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 1312.1984 щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).
4.16          З огляду на частину першу статті 9 Конституції України, статтю 10 Цивільного кодексу України, Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства.
4.17          Згідно статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом (п.2), справедливість, добросовісність та розумність (п.6).
4.18          Із встановлених судами обставин справи вбачається, що як волевиявлення загальних зборів членів колгоспу "Поділля", так і зборів уповноважених агрофірми-колгоспу "Поділля" було спрямоване на припинення їх права на земельну ділянку задля набуття такого права Інтернатом.
4.19          Отже, у Петриківської сільської ради - попередника відповідача не було правових підстав вважати, що таке волевиявлення спрямовано на користь Петриківської сільської ради.
4.20          Згідно частини 2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
4.21          Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу, з урахуванням наведеного, узгоджуються із висновками судів попередніх інстанцій.
4.22          Оскільки у касаційній скарзі не міститься доводів для скасування судових рішень у частині відмови у задоволенні позову прокурора, у цій частині судові рішення відповідно до наведених вище вимог статті 300 ГПК України у касаційному порядку не переглядаються.
4.23          Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги належить покласти на особу, що звернулася із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №  921/799/20 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Г.М. Мачульський

Судді                                                                                                    Є.В. Краснов

В.Ю. Уркевич