Справа № 442/6402/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/3947/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія: 70 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2021 позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 24.02.2014. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею. Зазначає, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/661/14-ц від 06.03.2014 з відповідача на її користь стягуються аліменти в твердій грошової сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Натомість, відповідач сплачує аліменти визначені зазначеним рішенням не в повній мірі. Жодних додаткових коштів на утримання дитини не надає. З часу постановлення рішення відбулося значне зростання цін на продукти харчування, ліки, одяг та взуття, неодноразово підвищувались тарифи на житлово-комунальні послуги, зросли витрати пов`язані з навчанням та розвитком дитини. Відповідач працює неофіційно та отримує значні доходи, однак добровільно додаткової матеріальної допомоги дитині не надає. Вважає, що матеріальне становище відповідача, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, змінилось, тобто покращилось, а тому розмір аліментів, що стягуються з відповідача має бути збільшений. Враховуючи, що вона змушена нести інші витрати пов`язані з фізичним, духовним та моральним розвитком їхньої доньки, а також те, що відповідач є особою молодого працездатного віку, а тому вважає, що можливо змінити розмір аліментів, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 908,00 гривень судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що визначений судом розмір аліментів є заниженим та таким, що не відповідає обставинам справи.
ОСОБА_1 просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року змінити та задоволити позов повністю, стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. щомісячно.

ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає не доведеним з сторони позивачки підстав для збільшення розміру аліментів. Вважає, раніше визначений судом розмір аліментів достатнім, оскільки такі стягуються в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також звертає увагу на матеріальне становище відповідача, яке не дозволяє йому сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі, оскільки останній проживає в селі та не має роботи.
ОСОБА_3 просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року в частині задоволення позову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
12 січня 2022 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 . Вважає апеляційну скаргу позивачки необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Звертає увагу на недоведеність з сторони позивача твердження про заниженість розміру аліментів, а також наявності у нього ще однієї дочки, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити та задоволити апеляційну скаргу подану в інтересах ОСОБА_4 .

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14 квітня 2022 року, є дата складення повного судового рішення – 27 квітня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 не підлягають до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що потреби дитини збільшилися і визначених раніше аліментів є недостатніми для повноцінного утримання дитини, прийшов до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 2000 гривень.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 8).
Згідно копії виконавчого листа № 442/661/14-ц, який видано 06.03.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом на підставі рішення в цивільній справі № 442/661/14-ц, провадження 2/442/460/2014, визначено стягувати аліменти на утримання сина доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття ( а.с. 7).
Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;
Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 2510 грн.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Беззаперечним є той факт, що з 2014 року відбулося значне зростання цін на основні продукти харчування, інші речі необхідні для дітей для їх належного та гармонійного розвитку, в зв`язку з чим аліменти в розмірі по 1000 грн. в місяць на дитину є недостатніми. 
Позивачка звернувшись до суду з даним позовом просить стягувати з відповідача аліменти в розмір по 5000 грн. щомісячно на дитину, однак жодних доказів в підтвердження того, що дитина потребує аліментів в згаданому розмірі не долучено, так само як і не долучено доказів в підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в згаданому розмірі.

Колегія суддів звертає увагу, що батьки зобов`язані утримувати дитину, як позивач, так і відповідач не зобов`язані одноособово забезпечувати фінансово свою дитину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи суму аліментів до якої потрібно їх збільшити, правильно врахував матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходяться неповнолітня дитина.
Колегія суддів звертає увагу, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2013 роком (коли було ухвалено рішення про призначення аліментів) неодноразово змінювалася, те, що позивачка несе інші витрати пов`язані з фізичним, духовним та моральним розвитком дочки. 
В суді апеляційної інстанції сторонами не доведено, що визначених судом аліментів в розмірі 2000 грн. на утримання дитини є недостатньо, а також що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. чи не має можливості сплавати аліменти в розмірі 2000 грн.
Сам факт наявності у відповідача іншої дитини не є підставою для позбавлення іншої права на належне забезпечення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.
Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення. 
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

       Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

       Н.П. Крайник