ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 688/509/20
Провадження № 22-ц/4820/4/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2020 року, суддя Стаднічук Н.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна в натурі,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , виділивши їй 1/3 частину будинку, а саме: коридор 1-1 площею 5,40 кв.м, вартістю 166699,72 грн., кухню 1-2 площею 10,5 кв.м, вартістю 32471,70 кв.м, санвузол 1-3 площею 4,0 кв.м, вартістю 12370,16 грн., передпокій 1-4 площею 10,90 кв.м, вартістю 33708,70 грн., коридор 1-5 площею 11,7 кв.м, вартістю 36182,72 грн., загальною площею 42,5 кв.м, вартістю 131433 грн., припинивши право спільної часткової вартості на 1/3 частку.
В обґрунтування позову вказала, що вона після смерті чоловіка ОСОБА_4 прийняла спадщину, 41/300 частину будинку по АДРЕСА_1 . 1/2 вказаного будинку перебуває у власності ОСОБА_5 . Відповідачам належить по 41/300 частин вказаного будинку. Згідно з висновком судово-будівельної експертизи №10/19-26 від 16.12.2019 року будинок можна розділити, виділивши їй 1/3 частину будинку: коридор 1-1 площею 5,40 кв.м, вартістю 166699,72грн., кухню 1-2 площею 10,5 кв.м, вартістю 32471,70 кв.м, санвузол 1-3 площею 4,0 кв.м, вартістю 12370,16 грн., передпокій 1-4 площею 10,90 кв.м, вартістю 33708,70 грн., коридор 1-5 площею 11,7 кв.м, вартістю 36182,72 грн., загальною площею 42,5 кв.м, вартістю 131433 грн., житловою площею 22,6 кв.м., що на 5,9 кв.м більше ідеальної частки. Вона погоджується сплатити відповідачам різницю у вартості часток в сумі 18246 грн. 
Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.05.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що висновки експерта не відповідають матеріалам справи, наявні у ньому фотокартки будинку станом на дату, що передує проведенню експертного дослідження, викликають сумніви в його правильності, а тому він не може бути взятий до уваги. Суд зазначив, що оскільки позивачу належить 41/300 частина житлового будинку, тому відсутні правові підстави для виділення їй в натурі 1/3 частини будинку, оскільки така частина будинку не відповідає розміру її частки у праві власності. Запропонований представником позивача варіант поділу є неможливим, оскільки передбачає виділення лише підсобних приміщень. Крім того, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що такий виділ є технічно можливим, не порушує будівельні норми та права інших осіб. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на визначення розміру часток відповідачів у праві спільної часткової власності на спірний будинок. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На думку апелянта, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Тріски В.Д. про витребування з Шепетівського міськрайонного суду для огляду в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №2/880/19. У рішенні суду невірно вказано, що розподілу підлягає площа 232,10 кв.м, а 1/3 якої становить 71,72 кв.м. Судом не враховано, що 1/2 частина спірного будинку належить ОСОБА_5 , а по 41/300, що становить 1/3 частки цього будинку, належить позивачу та відповідачам в рівних долях. Не взято до уваги пояснення експерта про допущену у висновку експертизи технічну помилку. У зв`язку з чим суд дійшов хибного висновку щодо неможливості врахування висновку експерта №10/19-26 від 16.12.2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили залишити заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.05.2020 року без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Зазначили, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником спільної часткової власності у розмірі 41/300 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками є: ОСОБА_1 у розмірі частки 41/300, ОСОБА_3 у розмірі частки 41/300 та ОСОБА_5 у розмірі частки 59/100. Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2019 року у цивільній справі №688/2819/19 ОСОБА_5 виділено у власність приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі загальною площею 122,30 кв.м та припинено право спільної часткової власності на вказаний будинок. Після смерті батька відповідачів, ОСОБА_2 здійснила добудову до вищезгаданого житлового будинку, проводила газ, світло, воду, опалення до даної прибудови, тобто відповідачі несли всі витрати. Позивач, в свою чергу, коштів на утримання спадкового майна не надавала та жодним чином не брала участі у витратах на утримання майна та сплаті комунальних послуг, оскільки вона постійно проживає у м. Києві та є власником нерухомого майна. Враховуючи, що ОСОБА_1 належить 41/300 частина житлового будинку, немає підстав для виділення їй в натурі 1/3 частини будинку, оскільки така частина будинку не відповідатиме розміру її частки у праві власності.
В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися, заяв про відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні не подали. 
Перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 41/300 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок силікатноблочний з блочною житловою прибудовою А1, блочною житловою прибудовою А та прибудовами (цегляна веранда – а, блочна прибудова - а'), житловою площею 119,6 кв.м, загальною площею 232,1 кв.м (а.с. 11). 
24.06.2019 року позивач зареєструвала своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13). 
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2019 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_5 виділено у власність приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , в натурі, загальною площею 122,30 кв.м та припинено його право спільної часткової власності на вказаний будинок (а.с. 151-152). Разом з тим, ОСОБА_5 вказане рішення для державної реєстрації новоутвореного об`єкта нерухомого майна державному реєстратору не подав.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на час розгляду справи ОСОБА_1 є власником 41/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 – 41/300 частини, ОСОБА_5 – 59/100 частини, ОСОБА_2 – 41/300 частини. 
Відповідно до технічного паспорта житлового будинку АДРЕСА_2 , про виділення якої просила ОСОБА_1 , складається з коридору 5,4 кв.м, кухні 10,5 кв.м, санвузла 4 кв.м, кімнати 10,9 кв.м, кімнати 11,7 кв.м, загальною площею 42,5 кв.м , житловою площею 22,6 кв.м (а. с. 8-10).
Висновком будівельно-технічної експертизи № 828/021 від 06.12.2021 року, експертом ОСОБА_6 запропоновано два варіанти поділу 41/100 частки житлового будинку: 1-й варіант поділу 41/100 частки житлового будинку, з окремими входами, виходами, з незначним відхиленням (менше 10%) від ідеальних часток та у відповідності до вимог державних будівельних норм: ОСОБА_1 пропонується виділити наступні приміщення житлового будинку: «А-1», в т.ч. житлової прибудови «А”»: № 3-1 коридор - 17,0 кв.м; № 3-2 санвузол - 2,6 кв.м; № 3-3 кухня - 9,5 кв.м; № 3-4 житлова кімната -10,2 кв.м (по факту приміщення №№ 3-1,3-2,3-3 та 3-4 об`єднані в одне приміщення площею 42,9 кв.м); № 3-5 житлова кімната - 10,9 кв.м; загальною площею 50,2 кв.м (фактично 53,8 кв.м) та житловою площею 21,1 кв.м (фактично 10,9 кв.м); ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пропонується виділити наступні приміщення житлового будинку: «А-1», в т.ч. цегляну прибудову «а’»; №2-1 коридор - 5,4 кв.м; № 2-2 кухня - 10,5 кв.м; № 2-3 санвузол - 4,0 кв.м; № 2-4 житлова кімната -10,9 кв.м (фактично -11,2 кв.м); № 2-5 житлова кімната - 11,7 кв.м, № 3-6 житлова кімната - 17,1 кв.м; загальною площею 59,6 кв.м (фактично 59,9 кв.м) та житловою площею 39,7 кв.м (фактично 40,0 кв.м). Інший варіант поділу 41/100 частки житлового будинку, з окремими входами, виходами, з врахуванням запропонованого позивачем варіанту розподілу, зі значним відхиленням (більше 10%) від ідеальних часток та у відповідності до вимог державних будівельних норм: ОСОБА_1 пропонується виділити наступні приміщення житлового будинку: «А-1», в т.ч. цегляної прибудови «а’» № 2-1 коридор - 5,4 кв.м; № 2-2 кухня - 10,5 кв.м; № 2-3 санвузол - 4,0 кв.м; № 2-4 житлова кімната -10,9 кв.м (фактично - 11,2 кв.м); № 2-5 житлова кімната -11,7 кв.м, загальною площею 42,5 кв.м (фактично - 42,8 кв.м) та житловою площею 22,6 кв.м (фактично - 22,9 кв.м). ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пропонується виділити наступні приміщення житлового будинку «А-1», в т.ч. житлової прибудови «А”» (нумерація приміщень вказана згідно технічного паспорту): № 3-1 коридор - 17,0 кв.м; № 3-2 санвузол - 2,6 кв.м; № 3-3 кухня - 9,5 кв.м; № 3-4 житлова кімната - 10,2 кв.м (по факту приміщення №№ 3-1, 3-2,3-3 та 3-4 об`єднані в одне приміщення площею 42,9 кв.м); №3-5 житлова кімната - 10,9 кв.м; №3-6 житлова кімната - 17,1 кв.м; загальною площею 67,3 кв.м (фактично 70,9 кв.м) та житловою площею 38,2 кв.м (фактично - 28,0 кв.м).
Орієнтовна вартість загально-будівельних робіт відповідно до зазначених варіантів розподілу наведена в локальних кошторисах та в цінах станом на 01.12.2021 року складає відповідно 33173 грн. для 1-го варіанту розподілу та 19969 грн. для 2-го варіанту. У вартість загально-будівельних робіт не включена вартість відновлювального ремонту приміщень та завершення будівельних і оздоблювальних робіт в прибудовах.
Розмір грошової компенсації, який належить ОСОБА_1 виплатити іншим співвласникам за збільшення своєї частки відповідно до запропонованих варіантів розподілу станом на 01.12.2021 року складає: для 1-го варіанту розподілу 2978грн. за збільшення частки на 1,4%; для 2-го варіанту розподілу - 29434 грн. за збільшення частки на 13,81%.
Розподіл 41/100 частини будинку АДРЕСА_1 на трьох співвласників (з виділом усім співвласникам відокремленої частини будинку) є технічно неможливим.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦК України).
Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. 
Згідно з п.п. 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. 
При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.
Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.
В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.
Верховний Суд у постанові від 20.11.2019 року у справі №344/8200/14-ц висловив правову позицію про те, що при виділі частки з нерухомого майна, яке є об`єктом спільної власності, власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частка якого (яких) залишається, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна. Поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. 
Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно з п.п. 2.21-2.24 ДБН В.2.2.-15-2005р. «Житлові будинки. Основні положення» одноквартирний житловий будинок і квартиру у житловому будинку слід проектувати, виходячи з умов заселення однією сім`єю. У квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення – кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м, в інших квартирах – не менше 17 кв.м. Мінімальна площа спальні на одну особу – 10 кв.м, на дві – 14 кв.м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі – 7 кв.м, у двох та більше кімнатних – 8 кв.м.
Відповідно до частин першої – третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
У постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13 зроблено висновок про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.
Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо) (постанова Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 601/180/16).
Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них» (постанова Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі № 725/602/18).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи, що виділити кожному із співвласників відокремленої частини будинку є технічно неможливим, а також у зв`язку з тим, що виділена позивачу частка за всіх варіантів поділу є більшою, ніж його реальна частка, на що інші співвласники, яким належить 2/3 частини спірного будинку, не погоджуються і така частка ОСОБА_1 не відповідає її реальній частці у спірному майні, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 необґрунтованими, а апеляційну скаргу як таку, що не підлягає до задоволення. 
               Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
               Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2020 року залишити без змін.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
               Повний текст постанови складено 26 травня 2022 року.

               Судді:                                                                        Р.С. Гринчук 

                                                                                               Т.О. Янчук 

                                                                                       О.І. Ярмолюк