Справа № 153/1929/21
Провадження № 22-ц/801/972/2022
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року	Справа № 153/1929/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 , 

відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 153/1929/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року, ухвалене у складі судді Швеця Р. В., повний текст якого складено 15 квітня 2022 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини.

Позов мотивований тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батько дитини ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти на утримання сина. 

Дитина є інвалідом дитинства і має другу групу інвалідності. 

Указує, що за власні кошти впродовж тривалого часу лікує дитину та несе на це витрати. 

Упродовж трьох років вона понесла витрати на лікування дитини в сумі 70 079 гривень 87 копійок. 

Зазначала, що зверталася до відповідача з пропозицією про відшкодування їй 50 відсотків понесених витрат на лікування сина, що складає 35 038 гривень 43 копійки, однак останній відмовився.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 відшкодувати їй 50 відсотків витрат понесених на лікування дитини в медичних закладах у період з 25 листопада 2018 року по 17 лютого 2021 року, а також стягнути судові витрати. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

 
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 відсотків матеріальних витрат, що складає 18 422,23 грн, понесених на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Визначаючи участь відповідача у додаткових витратах на дитину в розмірі 30%, суд першої інстанції керувався тим, що заробітна плата відповідача складає 8537,10 грн на місяць та на його утриманні знаходиться малолітня дитина.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 квітня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2022 року справу призначено до розгляду на 19 травня 2022 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував витрати на транспортування дитини до закладу охорони здоров`я, зокрема витрати на пальне та оплату проїзних документів. 

Також суд не врахував тяжкість хвороби дитини, специфіку її лікування, яке можливо лише у м. Львів і м. Харків.

Указує, що суд дійшов помилкового висновку про можливість зменшення додаткових витрат на лікування дитини до 30%. 

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

09 травня 2022 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що частина доказів наданих позивачкою не мають відношення до предмета доказування у справі. 

Указує, що ОСОБА_1 не довела, що кошти на придбання ліків, зазначених у квитанціях, та проїзні квитки є додатковими витратами та були витрачені саме у зв`язку з лікуванням дитини. 

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Як слідує з висновку лікарняно-консультативної комісії, індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, виписки з медичної карти (стаціонарного) хворого, виписки з історії хвороби №5376 та довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю та потребує додаткових витрат на лікування і реабілітацію.

ОСОБА_1 надала квитанції, проїзні документи, рахунки-фактури, розрахунки оплати за послуги медичної допомоги, товарні чеки, акти виконаних робіт на підтвердження понесених додаткових витрат на лікування дитини. 

Відповідно до виконавчого листа №153/1902153/1902/15-ц від 13 січня 2016 року, виданого Ямпільським районним судом Вінницької області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Як слідує з довідки Ямпільського ВДВС від 23 березня 2022 року №10/18,23-25 відповідач вчасно сплачує аліменти в повному розмірі. Станом на 23 березня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 

ОСОБА_2 працює в Ямпільській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді лікаря ветеринарної медицини. Заробітна плата на місяць складає 8537 гривень 10 копійок.

До складу сім`ї ОСОБА_2 входить син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що: 

«СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого».

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що: 

«особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті)».

Виходячи з аналізу статті 185 СК України та встановлених обставин справи, що є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що хвороба дитини, поїздки до спеціалізованих закладів охорони здоров`я, консультації з цих питань є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батька на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід врахувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей.

Аналіз змісту рішення суду першої інстанції свідчить, що при вирішенні питання про стягнення додаткових витрат на дитину судом неправильно визначено правову природу витрат, щодо яких заявлено позовні вимоги, та не було досліджено всі істотні обставини, передбачені статтею 185 СК України, з урахуванням яких визначається участь матері, батька у додаткових витратах на дитину.

Установлено, що позивачкою дійсно понесено витрати на оплату медичних послуг, пов`язаних з проведенням лікування сина ОСОБА_3 . Про обстеження та лікування дитини свідчать надані позивачкою консультативні заключення, виписка з медичної карти (стаціонарного) хворого, результати дослідження, рахунок-фактура, розрахунки, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), акти виконаних робіт та чеки аптек. 

Ці витрати були здійснені з метою лікування дитини ОСОБА_3 , а саме: надання дитині медичних послуг (консультації, лікування, аналізи, придбання ліків та перев`язочних матеріалів, ортезів), та тісно пов`язані з таким лікуванням, а отже, є такими, що викликані особливими обставинами та були понесені саме у зв`язку з потребою у відповідній медичній допомозі дитині, пов`язані з її здоров`ям, а отже, є додатковими витратами та регулюються ст. 185 СК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру додаткових витрат необхідно врахувати сплачені позивачкою кошти на придбання ліків, відповідно до наданих касових документів (а.с.15-17, 19-20, 25, 30-34, 38-42, 44-52). 

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 320/383/19 вказав, що: 

«розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, серед іншого, проїзними документами».

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що проїзні документи не підтверджують наявність додаткових витрат, які були здійсненні позивачкою на лікування дитини є безпідставним. 

Судом апеляційної інстанції установлено, що дата проїзних документів співпадає з періодами лікування дитини, указаними в медичних картках, та датами придбання імплантів, ортезів. 

За цих обставин, витрати на проїзд до місць лікування підлягають врахуванню до загальної суми додаткових витрат. 

Разом з тим, колегія суддів не враховує квитанції, зміст яких не можливо прочитати, а також витрати на придбання дизельного пального від 22 листопада 2018 року на суму 960,06 грн та 1708,80 грн, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що ці витрати понесені у зв`язку з лікування дитини.

Ураховуючи викладене, позивачкою було понесено документально підтверджені додаткові витрати на лікування дитини на суму 67 411,01 грн.

Висновок суду першої інстанції про зменшення розміру додаткових витрат до 30% є помилковим з огляду на таке. 

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Судом установлено, що позивачкою понесені додаткові витрати на дитину за період з 25 листопада 2018 року по 17 лютого 2021 року. Тобто, протягом тривалого часу позивачка самостійно лікувала дитину, а відтак колегія суддів вважає, що відповідач спроможний забезпечити повну оплату додаткових витрат. 

При цьому, ОСОБА_2 не надав доказів, що його матеріальне становище не дозволяє забезпечити оплату 50% додаткових витрат на лікування дитини. 

Наявність на утриманні відповідача малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та розмір його заробітної плати не є тими обставинами, які дають підстави для зменшення обсягу участі батька у додаткових витратах на лікування дитини. 

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на корить ОСОБА_1 слід стягнути 50% фактично понесених додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 33 705,5 (67 411,01 ? 2) грн. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позовна заява підлягала оплаті судовим збором у розмірі 908 грн, а апеляційна скарга - 1362 грн, всього: 2270 грн. 

Ураховуючи, що позивачкою заявлено позовні вимоги на суму 35 038,43 грн, а задоволено судом на суму 33 795,5 грн, то з ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2183,64 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору в розмірі 86,36 грн слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи звільненою від сплати судового збору, помилково сплатила судовий збір за подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою.

ОСОБА_1 не заявляла клопотання про повернення судового збору до суду першої інстанції не заявляла, а тому це питання апеляційним судом не вирішується. 

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 705,5 грн додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2183, 64 грн судового збору.

Судовий збір у розмірі 86,36 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Учасники справи: 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) - НОМЕР_2 .

Суддя-доповідач                                                        С. К. Медвецький
       
судді:                                                                        С. Г. Копаничук

                В. В. Оніщук