УХВАЛА
 
23 травня 2022 року
м. Київ
справа № 591/6071/20
провадження № № 51-624 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду міста Суми від 20 липня 2021 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 3 грудня 2021 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
11 квітня 2022 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду                   касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2           ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду захисник ОСОБА_4 направила уточнену касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотрималася та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, в повному обсязі не усунула.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, вирок Зарічного районного суду міста Суми від 20 липня 2021 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 3 грудня 2021 року захисник ОСОБА_4 просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Захисник  ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі формально посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог ст. 412 КПК України, однак доводи захисника зводяться до цитування окремих законодавчих норм й тверджень без обґрунтування своєї позиції щодо їх порушень, які, на її думку, допустили суди першої та апеляційної інстанцій. Так, захисник зазначає, що викладені в оскаржуваних судових рішеннях висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, спростовуються встановленими судами фактичними обставинами. Належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, а також не конкретизує, яким чином ці порушення, з огляду на положення  вимог КПК та КК, вплинули на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанції, та були б безумовною підставою для скасування зазначених рішень.
Тобто захисник у касаційній скарзі не вказує на конкретні порушення закону, що були підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, не наводить конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду міста Суми від 20 липня 2021 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 3 грудня 2021 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                           ОСОБА_3