ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/12613/21                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 липня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Єгорової Н.М., при секретарі - Шуст Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги за 2021 рік у відповідності до вимог  статті 13 Закону України    «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
    - зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області провести перерахунок і виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни згідно  статті 13 Закону України    «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком із урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни, має право на отримання одноразової грошової допомоги до 05 травня, проте відповідач, незважаючи на  рішення Конституційного Суду України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, виплатив у 2021 році вказану допомогу у розмірі, меншому ніж визначений» (далі - Закон №3551).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних відносин  Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020  відновлено розмір разової грошової допомоги передбачений частиною п`ятою  статті 13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - №3551-XII)  у редакції  Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня особам з інвалідністю ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Суд першої інстанції вказав, що на час виплати позивачу у 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли  Закон №3551-XII  і Постанова №325, а тому, виходячи із визначених у частині четвертій  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України  загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги у 2021 році слід застосовувати не Постанову №325, а  Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на одержання разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як це передбачено частиною п`ятою  статті 13 Закону №3551-XII.
Не погоджуючись з судовим рішенням, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній  матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини першої  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.10.2019 року, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, визначеному  Законом №3551, проте отримав відмову з посиланням на те, що розмір цієї допомоги визначається постановою №325.
Відмова в проведенні виплати у розмірі, зазначеному позивачем, і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.
Відповідно до   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини другої    статті 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає    Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  (далі Закон).
01 січня 1999 року набрав чинності    Закон №367-ХІV, яким доповнено  статтю 13 Закону  частиною в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Положеннями Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»    (далі Закон № 107-VI) текст  статті 13 Закону №3551-XII  викладено в новій редакції, відповідно до якої:    "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
Разом з тим,  рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008  зміни, внесені вказаним підпунктом, визнані неконституційними.
Відповідно до частини першої    статті 17 Закону    фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього    Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються    Бюджетним Кодексом України  (далі  БК).
Згідно із підпунктом 5 пункту 63    розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин»    розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України    доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей    12,    13,    14,    15    та    16 Закону №3551-XII    застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Натомість,  Конституційний Суд України рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020    визнав таким, що не відповідає    Конституції України    (є неконституційним), зокрема положення пункту 26    розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України    в частині, яка передбачає, що норми і положення статей    12,    13,    14,    15    та    16 Закону    №3551-XII    застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного    Рішення, посилаючись на положення свого  Рішення від 22 травня 2008 року №10-рп/2008,    Конституційний Суд України  дійшов висновку про те, що    БК України    не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
З аналізу наведеного вбачається, що станом на час виникнення спірних правовідносин    Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020    відновлено дію частини п`ятої    статті 13  Закону  у редакції    Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком, що свідчить про наявність законодавчо передбаченого обов`язку здійснювати виплати у відповідності саме до вимог та розмірів, визначених Законом.
Поряд з цим, КМУ в Постанові «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 08 квітня 2021 року №325 визначив розміри виплати у 2021 році разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої  Законами України  "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  і  «Про жертви нацистських переслідувань"». Так, разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: II групи - 3906 гривень.
Отже, на час виплати позивачу у 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли як    Закон,  так і вказана Постанова КМУ №325. Водночас, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру спірної разової грошової допомоги    у 2021 році слід застосовувати саме    Закон, який має вищу юридичну силу по відношенню до вищевказаної постанови КМУ.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20 (провадження № Пз/9901/14/20), залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.
Приймаючи до уваги вищевказаний правовий висновок Верховного Суду, викладений у зразковій справі, суд зазначає, що разова грошова допомога    до 5 травня у 2021 році повинна виплачуватися особам з інвалідністю внаслідок війни у розмірі, встановленому частиною п`ятою    статті 13  Закону №3551  у редакції        Закону №367-ХІV.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ту обставину, що він не є відповідним центральним органом виконавчої влади, а тому не може здійснювати спірну виплату, оскільки відповідно до частини першої    статті 17-1    Закону  щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених    статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія    Закону  в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.
Підпунктом 41 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія    Закону.
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 зазначила, що оскільки Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, саме управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області є належним відповідачем по даній справі, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року, справа №440/2722/20.
Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. 
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В 

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року - без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                                  І.О.Лічевецький

Судді                                                                                                                               О.М.Оксененко                  

                                                                                     Н.М.Єгорова