Справа № 127/32006/21
Провадження № 22-ц/801/1086/2022
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року	Справа № 127/32006/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання дочки,
Рішення ухвалив суддя Жмудь О. О.
Рішення ухвалено у м. Вінниця 
Повний текст рішення складено 26 квітня 2022 року,

Встановив:
24 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на навчання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 97 989,65 грн. рівними частками, починаючи з дня подання позову (24 листопада 2021 року) до закінчення навчання дитиною, тобто до 25 січня 2025 року, по 2 512,56 грн. щомісячно, починаючи з 24 листопада 2021 року по 25 січня 2025 року на протязі 39 місяців.
06 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Мунтян Є. В. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказав, що через технічну помилку було невірно названо позов «про стягнення додаткових витрат на утримання доньки», тому просить вважати правильним назву позову «про стягнення аліментів на навчання доньки». 
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Ленінського районного міста Вінниці від 31 березня 2008 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частка заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2008 року і до повноліття дитини, про що свідчить виконавчий лист.
20 грудня 2021 року доньці виповнюється 18 років.
ІНФОРМАЦІЯ_2 їх повнолітня дочка розпочала навчання у навчальному закладі «Політехніка Любельська» (м. Люблін, Республіка Польща) на факультеті Електроніки та Інформатики, напрямок навчання: інженерія мультимедія, денна форма навчання, термін навчання до 31 січня 2025 року, у зв`язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу з метою отримання самостійного заробітку.
У зв`язку із навчанням донька сторін потребує витрат на оплату навчання (7 семестрів, вартість навчання за семестр складає 500 Євро., загальна вартість навчання складає: 500 Євро х 7 семестрів = 3500 Євро х 30,0591 грн. (курс Євро по НБУ станом на день подачі позову) = 105 206,85 грн.), проживання в гуртожитку (41 місяць х 345 Злотих = 14100 Злотих х 6,4037 грн. (курс злотого по НБУ) = 88 371,06 грн.), а також на проходження курсу польської мови (300 + 75 = 375 Злотих х 6,4037 = 2401,39 грн.), в зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів на навчання доньки з відповідача.
Таким чином, витрати на навчання, в тому числі курс польської мови, проживання доньки сторін, які позивач поніс, а також, які позивач буде змушений понести, разом складають 195 979,30 грн.
У зв`язку з цим позивач вважає, що з відповідача слід стягнути половину вказаних витрат, що складає 195 979,30 : 2 = 97 989,65 грн. рівними частками, починаючи з дня подання позову 24 листопада 2021 року до закінчення навчання дитиною, тобто, до 25 січня 2025 року, в твердій грошовій сумі розміром по 2512,56 грн. (98950,21 грн. поділити на 39 місяців), щомісячно.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення судових витрат.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд дійшов до помилкового висновку, що позивач просить знову стягнути аліменти на навчання дочки ОСОБА_4 , оскільки в іншій цивільній справі № 127/31879/21 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 20 грудня 2021 року до 31 січня 2025 року. Саме на утримання доньки, зокрема, на проживання, харчування, проїзд, придбання одягу, взуття, тощо, в той час як у даній справі позивач просить стягнути з відповідача аліменти на оплату 1/2 частки навчання доньки, оплату її проживання в гуртожитку, оплату вивчення польської мови. 
Тому фактично, в даній справі ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, що є відмінним від аліментів на утримання.
На такі обставини суд першої інстанції не звернув уваги та прийняв необґрунтоване і незаконне рішення.
У встановлений судом строк відповідач відзиву не надіслав.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 січня 2004 року, актовий запис № 33 від 09 січня 2004 року (а. с. 7).
Рішенням Ленінського районного міста Вінниці від 31 березня 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2008 року і до повноліття дитини, про що свідчить виконавчий лист по справі № 2-1610/2008 (а. с. 9).
В нотаріально засвідченій заяві батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали згоду на навчання дитини ОСОБА_4 та повідомили, що фінансові витрати, пов`язані з перебуванням, проживанням, навчанням, харчуванням, лікуванням тощо будуть ними повністю оплачені. Дану згоду скріплено їх підписами, що підтверджується заявою, зареєстрованою в реєстрі за № 2002-2003 та посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кондратовим М. О.(а. с. 10)
Згідно копії довідки навчального закладу «Політехніка Любельська» (м. Люблін, Республіка Польща) від 19 листопада 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою факультету Електроніки і Інформатики, денної форми навчання; розпочала навчання 01 жовтня 2021 року; напрямок навчання: інженерія мультимедія, навчання буде тривати 3,5 років (7 семестрів), запланований термін закінчення навчання: 31 січня 2025 року; оплата за семестр навчання становить 500 Євро (а. с. 10а-11).
Згідно підтвердження резервування місця в гуртожитку на 2021/2022 навчальний рік, за ОСОБА_5 зарезервовано місце у кімнаті для проживання трьох осіб на період із 01 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року; місячна оплата за гуртожиток в сумі 345 злотих (а. с. 12-13).
Згідно квитанцій – підтверджень для платника ОСОБА_5 , нею сплачено за курс польської мови за вересень 2021 року – 300 злотих (а. с. 15); внесено 06 жовтня 2021 року плату за гуртожиток в розмірі 345 злотих (а. с. 17); сплачено за перший семестр навчання – 2225 злотих (а. с. 19).
Згідно довідки про доходи пенсіонера № 39 від 10 січня 2022 року, виданої ОСОБА_2 в тому, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, та отримав пенсію: у серпні 2021 року – 8987,67 грн., у вересні-листопаді 2021 року – по 6987,67 грн. за кожен місяць, у грудні 2021 року – 7067,67 грн., у січні 2022 року – 6100,67 грн. (а. с. 56).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 32 від 22 липня 2011 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 22 липня 2011 року. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_7 , дружини – ОСОБА_8 (а. с. 57).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 73 від 25 серпня 2011 року, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: ОСОБА_2 і ОСОБА_6 (а. с. 58). 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2022 року по справі № 127/31879/21, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення аліментів. Стягнуто із ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 , щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2021 року до 31 січня 2025 року. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_4 , про стягнення аліментів, відмовлено (а. с. 76). 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із всіх встановлених по справі обставин, у тому числі з урахуванням того, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі № 127/31879/21, вже було вирішено спір про стягнення аліментів на період навчання, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 199 СК України для задоволення даного позову.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно вимог частин 1 – 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленість між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або у твердій грошовій сумі.
Статтями 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначені декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або у твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги (стаття 198), а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 199).
Відповідно до частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, згідно положень частини 1 статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, я ким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності у неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини. 
Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 2).
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання або у разі досягнення дочкою, сином віку двадцяти трьох років; право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навчального закладу тощо.
Положення цієї глави 16 Сімейного Кодексу України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. 
У випадку, коли повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України щодо додаткових витрат на дитину, не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України – утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання.
Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, вона просить стягнути на утримання повнолітньої дочки аліменти на її навчання в сумі 97 989,65 грн., яка включає в себе оплату за навчання дочки, вартість проживання дочки у гуртожитку та оплату курсів польської мови (а. с .1-5, 47).
Також судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2022 року по іншій цивільній справі – № 127/31879/21, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення аліментів. Стягнуто із ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 , щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2021 року до 31 січня 2025 року. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_4 , про стягнення аліментів, відмовлено (а. с. 76). 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки законодавством не передбачено стягнення у такому ракурсі аліментів на повнолітню дочку у зв`язку із її навчанням, які по своїй суті є додатковими витратами на повнолітню доньку, про те такі витрати повинні бути врахованими при визначенні розміру аліментів на утримання дочки, що продовжує навчання, а також, що з відповідача на користь позивача на утримання цієї повнолітньої доньки уже стягнуті аліменти за рішенням суду, що набрало законної сили. 
За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність законних підстав, передбачених ст. 199 СК України для задоволення даного позову.
Наведені в апеляційній скарзі позивача доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд 

Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. В. Міхасішин