УХВАЛА

18 серпня 2022 року 
м. Київ

Cправа №  916/2372/20(509/1385/19) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючого (судді-доповідача ), Банаська О.О., Картере В.І.

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022
у складі колегії суддів: Лавриненко Л. В. (головуючий), Аленіна О. Ю., Філінюка І.   Г.
за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" 
до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення 
в межах справи № 916/2372/20
про неплатоспроможність ОСОБА_1 

В С Т А Н О В И В:
21.03.2019 Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
08.10.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Шалашного Леоніда Олександровича.
10.12.2020 ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовлено, матеріали цивільної справи №509/1385/19 за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, передано у порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа №916/2372/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 
07.10.2021 рішенням Господарського суду Одеської області  в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.
23.02.2022 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено частково. Рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 у справі №916/2372/20(509/1385/19) скасовано. Справу №916/2372/20(509/1385/19) за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення передано до Овідіопольського районного суду Одеської області для розгляду по суті.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103824427), повний текст постанови Південно-західного апеляційного господарського суду 23.02.2022 у справі №916/2372/20(509/1385/19) складено 23.02.2022.
11.07.2022 засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 у справі №916/2372/20(509/1385/19) залишити в силі. 
Водночас, у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022, клопотання про зупинення дії постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №916/2372/20(509/1385/19) та клопотання про відстрочення сплати судового збору. 
11.07.2022 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів Верховного Суду у складі: Пєскова В. Г. головуючого (судді-доповідача), Банаська О. О., Картере В. І.
26.07.2022 ухвалою Верховного Суду витребувано з Овідіопольського районного суду Одеської області матеріали справи №916/2372/20(509/1385/19) за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в межах справи № 916/2372/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
17.08.2022 до Верховного Суду надійшли матеріали справи №916/2372/20(509/1385/19).
Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У цій справі, об`єктом касаційного оскарження є постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022, якою скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021, а справу №916/2372/20(509/1385/19) передано до Овідіопольського районного суду Одеської області для розгляду по суті.
Таким чином,  рішення суду першої інстанції не переглядалося судом апеляційної інстанції по суті, а скасовано з процесуальних підстав. 
Відповідно до частин другої - четвертої статті 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.
У даному випадку, Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є фактично судовим рішенням, прийнятим за наслідком вирішення процесуального питання - направлення справи до іншого суду для розгляду по суті. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2022 встановлений у розмірі 2 481 грн. 
Таким чином, за подання касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 2 481 грн.
Скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення у даній справі, яке мотивоване скрутним фінансовим становищем скаржника, про що в матеріалах справи наявні довідки про отримання мінімальної заробітної плати, а також що скаржник є неплатоспроможною особою. 
Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
При цьому, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.
З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.
Водночас, всупереч вимог  пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України скаржником до клопотання про відстрочення сплати судового збору не додано жодних документів, що підтверджували б підстави відстрочення від сплати судового збору відповідно до наведеної норми статті 8 Закону України "Про судовий збір". 
Крім того, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник не навів обґрунтованих підстав, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом процесуальним строку розгляду касаційної скарги до ухвалення рішення у справі.
За таких обставин, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає. 
Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Останнім днем для звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 було 15.03.2022.
В порушення частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 подано касаційну скаргу до Верховного Суду 11.07.2022.
У касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №916/2372/20(509/1385/19), яке обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови скаржник не отримував, а про її зміст йому стало відомо 07.07.2022 з сайту "Судова влада України", коли він запрацював. Також скаржник вказує, що у зв`язку з введенням 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 воєнного стану на території України, представник скаржника та скаржник не мали змоги у перші місяці війни дістатися до апеляційного господарського суду задля отримання копії оскаржуваної постанови. 
Враховуючи викладене, скаржник вважає, що строк на подання касаційної скарги пропущено з об`єктивних та поважних причин, у зв`язку із чим він підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів справи №916/2372/20(509/1385/19), у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції, Південно-західним апеляційним господарським судом зупинено поштову відправку кореспонденції суду.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу.
Частиною шостою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Частиною сьомою статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено особі, яку він представляє.
Верховним Судом з`ясовано, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 була направлена електронною поштою 07.04.2022 представнику ОСОБА_1 адвокату Лук`яну С. Г. на його електронну адресу, яка зазначена ним у наявних в матеріалах справи заявах. В матеріалах справи містяться скрін-шоти електронної поштової скриньки суду про направлення електронного листа з додатками, а також повідомлення про отримання електронного листа 07.04.2022 адресатом (т. 2 а.с.153, 154). 
При цьому, в матеріалах справи не містяться відомості про наявність у самого ОСОБА_1 офіційної електронної адреси. 
Відповідно до частини четвертої статті 61 ГПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю або ордером має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.
Верховний Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні заяви ОСОБА_1 про припинення представництва або обмеження повноважень представника - адвоката Лукяна С. Г.
Таким чином, з урахуванням наведених норм, Суд дійшов висновку, що направлення постанови апеляційного господарського суду на електронну адресу представника скаржника адвоката Лукяна С. Г., слід вважати врученням її ОСОБА_1 07.04.2022.
Крім того, зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що представник скаржника адвокат Лук`ян С. Г. був присутній в судовому засіданні 23.02.2022, а отже був обізнаний про прийняття оскаржуваного судового рішення. 
Отже, враховуючи направлення постанови апеляційного господарського суду від 23.02.2022 на електронну адресу представника скаржника 07.04.2022, наявність відомостей про доставку електронного листа, присутність представника в скаржника судовому засіданні 23.02.2022, водночас подання касаційної скарги через три місяці після вручення - 11.07.2022, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження  постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022, натомість, на думку Суду, пропуск такого строку залежав від суб`єктивних дій скаржника. 
Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №    916/2372/20(509/1385/19) підлягає залишенню без руху, з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме    - надати Суду докази сплати судового збору в сумі 2 481 грн та навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження. 
Керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 292 ГПК України Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду, 
У Х В А Л И В:
1. Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №    916/2372/20(509/1385/19). 
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №    916/2372/20(509/1385/19) залишити без руху.
3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                                                В. Пєсков

Судді                                                                                                    О. Банасько 

 В. Картере