Справа № 308/15390/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 квітня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В., 
з участю секретаря: Бочко Л.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 308/15390/21 (Головуючий: Бенца К.К.), - 
В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Дениса Володимировича про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10.09.2021 року та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. №60292325 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Разом із позовною зявою ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом спору у вищезазначеній цивільній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10 вересня 2021 року та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. № 60292325 від 10 вересня 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 
На даний час вищевказані квартири приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 , що надає йому можливість здійснити продаж майна або його відчуження іншим способом третім особам, а тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила заяву про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт та заборонити будь-яким фізичним та юридичним особам, включаючи ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. розпоряджатися, а саме відчужувати нерухоме майно, здавати в оренду чи користування, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2021 року заяву ОСОБА_2 подану в особі представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 поданим в особі представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10.09.2021 року та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. №60292325 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Не погоджуючись із даною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування ухвали як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для забезпечення позову у даній справі відсутні, так як заявник, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України, не зазначив об`єктивні докази на підтвердження своїх вимог та не вказав, яким чином неприйняття заходів забезпечення позову може вплинути на майбутнє виконання рішення суду. Також позивачем не доведено, що будь-які особи, які є сторонами по справі мають намір в подальшому відчужити вказані обєкти, а таке відчуження унеможливить, в подальшому, виконання судового рішення у справі про визнання договрі в купівлі-продажу недійсними, оскільки, особа, яка вважає, що її майно незаконно перебуває у третіх осіб, не позбавлена права на звернення до суду із позовом про захист свого суб`єктивного права про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Разом із тим, позивач обрав неналежний спосіб захисту заявивши випогу про визнання недійсним договорів купівлі-продажу через відсутність згоди позивача на їх укладення, при цьому не будучи стороною правочину. 
27 квітня 2022 року позивачем ОСОБА_2 було подано заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволенні, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не підтверджують і не доводять відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Пітух В.І., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 – адвоката Мишинчук В.В., який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що стверджується довідкою про доставку СМС повідомлення, а тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;  встановленням обов`язку вчинити певні дії;  забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами Цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на ствердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній цивільній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10.09.2021 року та скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. №60292325 від 10.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позивач у позовній заяві стверджує, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 , належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. за реєстровим № 3716. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 , належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. за реєстровим № 3717 і право власності на вказані квартири було зареєстровано 09.06.2008 року.
Проте, пізніше було виявлено, що згідно запису про право власності 43892856 від 10.09.2021 року власником квартири АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_1 і підставою виникнення права власності у відповідача є договір купівлі-продажу серія та номер 1233 виданий 10.09.2021 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В.. Власником квартири АДРЕСА_4 також згідно запису про право власності 43893234 від 10.09.2021 року є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, серія та номер: 1234 виданий 10.09.2021 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В.
Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2   посилався на те, що предметом позову у даній справі є визнання вище зазначених договорів купівлі-продажу недійсним.
У разі невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Поряд з цим про дійсну спрямованість дій відповідачів позивач зазначає те, що укладення спірних договорів, перереєстрація права власності позивача відбулася без її відома. Позивач не уповноважувала третіх осіб на вчинення будь-яких юридичних дій, які б мали наслідком припинення права власності та відчуження вищевказаних квартир третім особам, і при цьому не була стороною вказаних у Витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності правочинах.
Викладені обставини, ураховуючи положення ст. 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Оскільки предметом даного спору є визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, яке може бути відчужене іншим особам до вирішення справи по суті, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову.  
Сам по собі факт звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до відповідачів свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є нерухоме майно, заходи забезпечення позову обраний позивачем   є співмірними з заявленими вимогами.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.
Посилання в апеляційній скарзі на обрання позивачем неналежного способу захисту не спростовує висновки суду першої інстанції щодо застосування забезпечення позову, так як розгляд питання про забезпечення позову не є пов`язаним із встановленням, дослідженням і наданням оцінки обставинам, які мають досліджуватися лише під час розгляду справи по суті. 
Інші доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,- 
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 03 травня 2022 року.

Головуючий

Судді: