Справа № 349/786/20 
Провадження № 22-ц/4808/165/22 
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Максюти І.О., Фединяка В.Д.,
секретаря                        Возняк В.Д.
за участю представника апелянта адвоката Барабаша В.Г.
представника апелянта адвоката Талалаєвої О.Ю.
представника апелянта ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 , представника кредитної спілки «Кредо» - адвоката Талалаєвої Олени Юріївни на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Могили Р.Г. в місті Рогатин, повний текст якого виготовлено 16 вересня 2021 року, у справі за позовом кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Кредо», треті особи – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного договору та договорів поруки,
в с т а н о в и в:
В червні 2020 року КС «Кредо» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року в розмірі 250120,57 грн. 
Позов обгрунтовано тим, що 19 червня 2019 року між КС «Кредо» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4242А про надання строкового кредиту на 36 місяців на загальну суму 198 000 грн. Проценти за користування кредитом встановлені в розмірі 28 річних від загальної суми кредиту. Відповідно до договорів поруки № 4524, № 4524А та № 4524Б від 19 червня 2019 року, укладених між КС «Кредо» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , такі поручилися перед кредитором за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року про надання строкового кредиту.
Кредитна спілка умови договору виконала повністю. У той же час, відповідачка ОСОБА_2 графіку погашення заборгованості не дотримується, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. 
Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 250 120,57 грн, з яких 153 596,60 грн - основна сума боргу та 96 523,97 грн - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, а також судові витрати у розмірі 3 751 грн 81 коп.
В жовтні 2020 року відповідачка ОСОБА_2 пред`явила зустрічний позов до кредитної спілки «Кредо», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсними кредитного договору № 4242А від 19 червня 2019 року та договорів поруки № 4524, № 4524А та № 4524Б від 19 червня 2019 року.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що КС «Кредо» ввела її в оману щодо розміру реальної процентної ставки, абсолютного подорожчання кредиту та суми процентів, які підлягали сплаті за користування кредитними коштами. Ця обставина свідчить про те, що при укладенні кредитного договору від 19 червня 2019 року № 4242А КС «Кредо» застосувала нечесну підприємницьку практику. Умови вказаного кредитного договору порушують принцип добросовісності, оскільки вони покладають на неї необґрунтовані та надмірні витрати. 
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року позов КС «Кредо» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КС «Кредо» 153 596, 60 грн заборгованості по кредиту за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року. 
В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, відмовлено повністю. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Кредо» по 575,90 грн судового збору.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та договорів поруки, відмовлено повністю.
На рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким зустрічний позов задоволити, а у первісному – відмовити, оскільки судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи та неправильно досліджено докази та надано їм оцінку.
В обґрунтування доводів щодо визнання недійсним кредитного договору зазначила, що укладаючи такий договір вважала, що відсоткова ставка за користування кредитом становитиме 28 % річних, у той час, як фактично КС «Кредо» надало кредит під 52 % річних. Вказані дії щодо встановлення непропорційно великої ціни на ринку – 52 % річних самі по собі можуть слугувати підставою для визнання договору несправедливим, так як така ціна встановлена всупереч принципу добросовісності і її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Більше того, така ціна не прямо була передбачена в договорі, а завуальована під більш вигідні умови – 28 % річних, що свідчить про здійснення кредитною спілкою підприємницької практики, що вводить в оману, оскільки якби працівники КС «Кредо» роз`яснили їй, що кредит надається під 52 % річних, вона би ніколи не погодилася на такі умови. Зазначеного не врахував суд першої інстанції, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні її зустрічного позову, зіславшись при цьому лише на її технічну можливість прочитати умови договору, а відтак знати їх суть. 
Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що поза увагою суду залишилися її доводи щодо несправедливих умов кредитного договору в частині встановлення спілкою подвійної процентної ставки від 28 % річних та процентної ставки в шестикратному розмірі від 28 % річних, які нараховуються на суму заборгованості в разі її прострочення. Зазначені нарахування незалежно від їх найменування в договорі є пенею, яка згідно із вимогами законодавства не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу згідно із ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Відтак, умови договору щодо встановлення пені в розмірі 56 % та 168 % є несправедливими, оскільки порушують умови добросовісності, завдають їй, як споживачеві, шкоди через надмірний фінансовий тягар та прихований прибуток для позикодавця. Більше того, поза увагою суду залишилася та обставина, що нею незаконно сплачена пеня в розмірі 2703,53 грн.
КС «Кредо» на рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
КС «Кредо» у апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що умовами кредитного договору передбачено нарахування відсотків за користування кредитом, а тому ОСОБА_2 , враховуючи часткове погашення нарахованих процентів у розмірі 62351,38 грн, повинна сплатити ще 96523,97 грн. Нарахування зазначеної суми процентів за користування кредитом узгоджується із умовами кредитного договору, паспортом споживчого кредиту та графіком розрахунків, який є додатком до кредитного договору. Всі ці документи підписано ОСОБА_2 , яка підтвердила своїм підписом, що ознайомлена з ними, тобто із суттєвими характеристиками запропонованих послуг та наслідками, які вони можуть мати для неї, у тому числі, у разі невиконання нею зобов`язань за кредитним договором. 
На підставі викладеного, КС «Кредо» просила скасувати рішення суду в оскаржуваній нею частині та ухвалити нове, яким стягнути солідарно з боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на її користь суму відсотків за користування кредитом по кредитному договору № 4242А від 19.06.2019, яка становить 96523,97 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Барабаш В.Г. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги КС «Кредо». Вказує на те, що посилання КС «Кредо» в апеляційній скарзі на підпис ОСОБА_2 , що їй зрозуміло про періодичність та розміри платежів та сплату процентів, не свідчить про те, що працівники КС «Кредо» роз`яснювали їй про отримання кредиту під 52 % річних, які фактично нараховано спілкою.
Крім того, розмір процентів розрахований спілкою за період з 19.06.2019 по 19.06.2022, що не узгоджується із вимогами законодавства, оскільки пред`явлення вимоги до позичальника щодо повернення кредиту припиняє нарахування процентів за кредитом (позов пред`явлено – 11.06.2020, позову передувало 27.05.2020 надсилання відповідачам вимоги-повідомлення про сплату кредиту, яка отримана ними 06.06.2020).
Також представник ОСОБА_2 – адвокат Барабаш В.Г. вважає, що відповідачкою незаконно сплачено пеню у розмірі 2703,53 грн, яка згідно умов договору не передбачена.
КС «Кредо» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на несвоєчасне отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги, просила поновити строк на подання такого.
Наведені КС «Кредо» обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на апеляційну скаргу,  а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе продовжити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та приєднати його до матеріалів справи.
Відзив мотивований тим, що КС «Кредо» перед підписанням кредитного договору надало ОСОБА_2 усю інформацію про кредит, загальну суму користування таким кредитом, що включає в себе відсотки. Не потрібно мати спеціальні знання для того, щоб розуміти чи підходять такі умови кредитування позичальнику чи ні. Відтак, посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на здійснення спілкою підприємницької практики, яка вводить в оману є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Крім того, КС «Кредо» заперечує доводи апеляційної скарги щодо безпідставного неврахування судом першої інстанції її доводів в частині визнання умов кредитного договору щодо нарахування пені недійсними, оскільки ними у первісному позові не заявлялася вимога щодо стягнення пені, що у свою чергу виключає заявлення такої вимоги у зустрічному позові.
З огляду на викладене, КС «Кредо» вважає, що ними доведена заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування нею, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та такою, що не відображає дійсні обставини справи.
Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не скористалися.
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 – адвокат Барабаш В.Г. вимоги скарги підтримав, в задоволенні скарги КС «Кредо» просив відмовити. Суду пояснив, що відповідач грубо порушив права клієнта, оскільки ввів в оману щодо реальної процентної ставки за кредитом. Таке вказує і на несправедливість умов договору в межах Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». Насправді сторони домовлялися про ставку 28 % і на це розраховувала ОСОБА_2 . Однак, в ході виконання з`ясувалося, що у графіку розрахунку застосована ставка 52%. В силу таких дій, ОСОБА_2 не визнає вимоги про стягнення боргу, оскільки в силу дій відповідача договір слід визнати недійсним.
Представники кредитної спілки скаргу підтримали та просили відхилити скаргу ОСОБА_2 . Представник ОСОБА_6 суду пояснила, що вимога про стягнення процентів за 36 місяців є обґрунтованою, оскільки так передбачено п. 3.6. договору. Суд безпідставно відмовив у їх стягненні, оскільки спілка просить менше, ніж визначено експертом, а саме загальна сума процентів складає 158 875 грн.
Представник ОСОБА_1 суду пояснив, що ОСОБА_2 була достатньо поінформована про умови і порядок кредитування, оскільки не вперше брала на таких же умовах кредит у спілці. Нею власним підписом засвідчено, що їй відомі і зрозумілі всі умови договору. При цьому, для зручності їй було надано декілька варіантів графіку розрахунків і ОСОБА_2 вибрала той, який є додатком до спірного договору. ОСОБА_2 сплачувала тривалий час належно всі платежі по договору, що підтверджує зрозумілість умов оплати. 
Інші учасники в судове засідання не з`явилися.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги КС «Кредо» та відхилення скарги ОСОБА_2 .
При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 18 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до кредитного комітету кредитної сіплки «Кредо» із заявою на видачу кредиту, в якій просила надати їй кредит в розмірі 198000 грн на строк 36 місяців. У заяві ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитного договору, зокрема з діючою відсотковою ставкою та порядко погашення кредиту (а.с. 6, том 1).
19 червня 2019 року КС «Кредо» (кредитодавець)  та  ОСОБА_2 (позичальник) уклали кредитний договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 4242А. 
Згідно із пунктом 1.1 договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 198 000 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредито на умовах, передбачених договором.
Кредит надано строком на 36 місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто починаючи з 19 червня 2019 року по 19 червня 2022 року, що є кінцевою датою повернення кредиту (п. 2.1 договору).
Плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 28,0 % річних від загальної суми (розміру) кредиту, та є незмінною протягом усього строку кредитного договору, окрім як за умови її зміни шляхом укладання додаткової угоди. Порядок її обчислення здійснюється згідно «Положення про фінансові послуги КС «Кредо» та рішення спостережної ради спілки (п. 3.1 договору).
Пунктом 3.3 договору передбачено, що при видачі кредиту окремо від процентів вказаних в п. 3.1 договору утримується плата в розмірі 3 % від суми кредиту.
Згідно із пунктом 3.6 договору, сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. 
Згідно із пунктом 3.9 договору, відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування»: реальна річна процентна ставка по кредиту склада 31 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 164815 грн 35 коп. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 28 % від загальної суми кредиту (у процентному виразі) або 158875 грн 35 коп (у грошовому виразі), згідно пункту 3.1 договору; проценти (відсотки), що утримуютьс при видачі кредиту 3 % від загальної суми кредиту (у процентному виразі) або 5940 грн (у грошовому виразі), згідно пункту 3.3 договору.
Зобов`язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою (п. 4.1 договору) (а.с. 3-4, том 1). 
Відповідно до графіку розрахунків (додатку № 1 до кредитного договору № 4242А від 19 червня 2019 року, сторони погодили періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) за користування ним, включно з їх порядком та кількістю. З графіком розрахунків ОСОБА_2 ознайомлена особисто, про що свідчить її підпис (а.с. 5, том 1).
Цього ж дня, КС «Кредо» та ОСОБА_2 підписали також паспорт споживчого кредиту, яким визначено, що процентна ставка за кредитом складає 29,9 % річних від загальної суми (розміру кредиту), тип процентної ставки – фіксована, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обовязкові для укладання договору: при видачі кредиту окремо від процентів, утримується плата у розмірі 3 % річних, від загальної суми (розміру) кредиту. Реальна річна процентна ставка – 32,9 % річних, від загальної суми (розміру кредиту).
Пеня, штрафи, інші платежі – відсутні (а.с. 197-198, том 1).
19 червня 2019 року КС «Кредо» (кредитор) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (поручителі) для забезпечення виконання зобов`язань по вказаному вище кредитному договору уклали також договори поруки № 4524, № 4524А, № 4524Б.
Згідно умов цих договорів поруки, відповідальність поручителів настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно з кредитним договором. Поручителі та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручителі відповідають по зобов`язаннях позичальника в повному обсязі, тобто: за повернення кредиту, виплату процентів за користування ним, сплату подвійної процентної ставки від діючої при недотриманні позичальником графіку сплати, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконання позичальником умов кредитного договору (а.с. 10-12, том 1). 
27 травня 2020 року КС «Кредо» скерувала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлення про порушення ОСОБА_2 графіку платежів та про наявність простроченої заборгованості по кредитному договору, в якому спілка вимагала повного погашення заборгованості за кредитом в розмірі 254356,52 грн, включаючи нараховані проценти (а.с. 9, 15, 17, 20, том 1).
Відповідно до висновку судового експерта ТзОВ «Судово-експертне бюро України» Бурдьо І.М. № 32, складеного 02 жовтня 2020 року за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою ОСОБА_2 від 17 вересня 2020 року, дослідженням поданих матеріалів не підтверджується документально відповідність графіку розрахунків, який є додатком до кредитного договору № 4242А від 19 червня 2019 року умовам цього договору в частині порядку нарахування відсотків. Вказана невідповідність обґрунтовується застосуванням при складанні графіку платежів відсоткової ставки 52 %, яка є відмінною від відсоткової ставки, зазначеної в п. 3.1 цього кредитного договору. Також розрахунок заборгованості в розмірі 250 120 грн 57 коп, наведений у заяві про усунення недоліків від 02 липня 2020 року, не відповідає умовам п.3 кредитного договору № 4242А від 19 червня 2019 року в частині порядку нарахування відсотків (а.с. 168-171, том 1) 
В той же час, відповідно до висновку цього ж судового експерта № 19, складеного 06 квітня 2021 року за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою керівника КС «Кредо» Даниляка Р.І. від 24 березня 2021 року, загальний розмір відсотків за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року розрахований на 36 місяців, на підставі п.3.1. цього договору та п.3.3. «Положення про фінансові послуги КС «Кредо», що визначають базу для нарахування відсотків підтверджується документально на суму 166 471 грн 89 коп. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 за договором № 4242А від 19 червня 2021 року станом на 24 березня 2021 року, з урахуванням порядку нарахуванням відсотків, описаного у п.3.1. кредитного договору, п.3.3. «Положення про фінансові послуги КС «Кредо» та довідки № 983/1 від 24 березня 2021 року щодо розміру нарахованої пені підтверджується документально на суму 189 062 грн 64 коп.
Суд першої інстанції встановивши, що при укладенні спірного договору сторони діяли вільно і свідомо, та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили, що спірний правочин укладено сторонами під впливом обману, дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 щодо визнання недійсними кредитного договору та договорів поруки. При цьому суд зазначив, що та обставина, що позичальник ОСОБА_2 станом на дату укладення кредитного договору не перевірила шляхом проведення арифметичних дій правильність зазначення КС «Кредо» у розрахунку заборгованості розміру коштів, що підлягає сплаті нею як проценти за користування кредитними коштами, не є достатньою підставою для висновку, що КС «Кредо» ввела в оману позичальника. ОСОБА_2 до підписання договору мала можливість ознайомитися з його умовами, та не погодитись чи відмовитись від укладення договору.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в  порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в  належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203  цього Кодексу.
Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на дату укладення кредитного договору), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
ОСОБА_2 перед підписанням договору належно і у доступній формі ознайомилася з усіма його умовами, жодних заперечень щодо умов договору не мала, договір підписала добровільно, волевиявлення на укладення договору було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало її внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань.
На момент укладення оспорюваного кредитного договору та протягом дії кредитного договору ОСОБА_2 не зверталася до кредитної спілки із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору.
Крім того, ОСОБА_2 тривалий час виконувала свої зобов`язання за договором в частині повернення кредиту і лише після пред`явлення позову кредитною спілкою звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договорів недійсними.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 , власноручно підписавши кредитний договір, підтвердила той факт, що вона повідомлена про умови кредитування та вся інформація по вказаному договору їй відома та зрозуміла.
Наявність певних неузгодженостей щодо порядку визначення відсотків, є наслідком вже виконання укладеного договору, а не неузгодженості в момент його укладення. Вказані неузгодженості впливають лише на визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 згідно умов договору, однак не може слугувати підставою для визнання кредитного договору недійсним в цілому.
Доводи апеляційної скарги про несправедливі умови щодо нарахування пені (штрафних санкцій) за підвищеною процентною ставкою, правового значення для вирішення даного спору не мають, оскільки не є предметом розгляду справи, виходячи із заявлених кредитною спілкою позовних вимог. 
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним, відсутні підстави і для визнання недійсними договорів поруки, оскільки будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості цих вимог позивачкою за зустрічним позовом не надано.
Отже, відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.
Щодо вирішення позовних вимог КС «Кредо» про стягнення заборгованості, колегія суддів зазначає наступне.
Звертаючись до суду із позовом, КС «Кредо» просило стягнути солідарно із відповідачів основну суму боргу по кредитному договору у розмірі 153596,60 грн та відсотки за користування кредитом у розмірі 96523,97 грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги КС «Кредо», суд першої інстанції виходив із того, що загальний розмір заборгованості за процентами згідно додатку 1 до кредитного договору № 4242А від 19 червня 2019 року не відповідає розрахованому судовим експертом розміру, який зазначений у висновках № 32 від 02 жовтня 2020 року та № 19 від 06 квітня 2021 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. При цьому, суд ухвалив стягнути солідарно з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Кредо» 153 596, 60 грн заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року.
Однак, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки сума заборгованості, яку стягнув суд першої інстанції не узгоджується з матеріалами справи та не відповідає фактичним обставинам справи. У той же час, відмова у задоволенні позовних вимог КС «Кредо» щодо стягнення заборгованості по процентах з формальних підстав свідчить про те, що суд самоусунувся від вирішення спору по суті в цій частині, чим не дотримався вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Оскільки презумпція правомірності укладених між сторонами кредитного договору та договорів поруки не спростована в ході розгляду справи, зобов`язання за даними договорами мають виконуватись належним чином, відповідно до узгоджених сторонами умов.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У частині першій статті 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша та друга статті 554 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В спірному випадку, кредитор скористався своїм правом та 27 травня 2020 року відповідними повідомленнями сторонам кредитного договору та договорів поруки було направлено дострокову вимогу про погашення всієї суми боргу за договором протягом 10 днів з моменту направлення повідомлення, тобто до 06 червня 2020 року. Але оскільки це вихіднй день (субота), останнім днем сплати повинен був бути - 08 червня 2020 року. 
Тому враховуючи, що кредитор фактично достроково припинив зобов`язання між сторонами по даному кредитному договору  шляхом надсилання відповідної вимоги, суму боргу по процентах з огляду на зміст частини другої статті 1050 ЦК України слід обраховувати на 09 червня 2020 року включно із 08 червня 2020 року .
Вимога позивача про стягнення процентів за увесь строк кредитування - 36 місяців є необґрунтованою, оскільки такий закінчився направленням дострокової вимоги і проценти за договором можуть бути нараховані тільки на дату такої вимоги. В подальшому, у випадку несплати боргу, права кредитора можуть бути захищені санкціями передбаченими статтею 625 ЦК України. 
В спірному випадку, висновками експерта встановлено невідповідність графіку розрахунків, який є додатком до кредитного договору № 4242А від 19 червня 2019 року умовам цього договору в частині порядку нарахування відсотків. Вказана невідповідність обґрунтовується застосуванням при складанні графіку платежів відсоткової ставки 52 %, яка є відмінною від відсоткової ставки, зазначеної в п. 3.1 цього кредитного договору.
Відмінним є і механізм визначення відсотків, оскільки за умовами п. 3.1. договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 28,0 % річних від загальної суми (розміру) кредиту, та є незмінною протягом усього строку кредитного договору, окрім як за умови її зміни шляхом укладання додаткової угоди. Порядок її обчислення здійснюється згідно «Положення про фінансові послуги КС «Кредо» та рішення спостережної ради спілки (п. 3.1 договору).
Тоді як згідно графіку розрахунків, відсоткова ставка 52 % нараховується за залишок суми з врахуванням сплати.
У судовому засіданні апеляційного суду було допитано експерта ОСОБА_7 , яка пояснила, що нею виявлена невідповідність процентних ставок визначених у п.3.1. договору та у графіку розрахунків. Не зважаючи на те, що визначений графіком механізм сплати в кінцевому результаті не призведе до збільшення платежів за договором, такий не відповідає умовам договору. Крім того, експерт зазначила, що розбіжності у двох висновках експерта щодо суми заборгованості зумовлені тим, що під час складання нею висновку від 02 жовтня 2020 року їй було надано не всі документи, які мають значення для правильності визначення суми заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2021 року.
Даючи оцінку наведеним обставинам, суд виходить з того, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В даному випадку, п.3.1. договору визначено проценту ставку та порядок її нарахування і саме це повинно братися за основу при вирішенні питання про стягнення процентів, оскільки так домовлися сторони.
Графік розрахунків як вбачається з матеріалів справи, є додатком до договору. Ним визначається періодичність і розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів, однак визначений ним порядок сплати не може замінювати чи змінювати ставку та порядок визначений самим договором і за основу повинні братися саме умови договору визначені п.3.1. 
Визначаючи суму заборгованості по кредиту, у тому числі, по тілу кредиту та по процентах, колегія суддів враховує відомості, зазначені у розрахунку, який наданий судовим експертом Бурдьо І.М. у висновку експерта № 19 від 06 квітня 2021 року (а.с. 217-248, том 1). 
Вказаний розрахунок відмовідає умовам договору, зокрема передбачає нарахування процентів за відсотковою ставкою, погодженою КС «Кредо» та ОСОБА_2 в п. 3.1. кредитного договору № 4242А (28 %). Зауважень до вказаного висновку експерта у учасників справи не було. Більше того, відомості, які зазначено експертом у висновку не спростовано будь-яким контррозрахунком ОСОБА_2 . Доказів проведення сплати нею сум за кредитним договором в іншому розмірі, ніж зазначив експерт, не надано. 
Не надано й доказів, які б спростовували те, що експертом не було враховано або невірно враховано платежі, які було сплачено на погашення кредитної заборгованості. А відтак, підстав для відхилення вказаного висновку експерта судом не встановлено.
Станом на 09 червня 2020 року накопичена сума нарахованих відсотків становить 54158,06 грн. (а.с. 217-248, том 1). 
Станом на дату останньої проплати (06 березня 2020 року) сума нарахованих відсотків складала 39676,90 грн і вони були погашені, отже, сума заборгованості по процентах станом на 09 червня 2020 року складає 14390,16 грн (54158,06 грн - 39676,90 грн). Із урахуванням суми заборгованості по процентах, заборгованість по тілу кредиту складає 131013,12 грн (145403,28 грн (накопичений залишок заборгованості по тілу та процентах) – 14390,16 грн (заборгованість по процентах)).
На підставі викладеного, рішення суду в частині позовних вимог КС «Кредо» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Кредо» 131013,12 грн заборгованості по тілу кредиту та 14390,16 грн по процентах за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року, а всього 145403,28 грн.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог КС «Кредо» ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а тому його необхідно скасувати. Відповідно ухвалити нове рішення, яким позов кредитної спілки задоволити частково. А рішення суду в частині зустрічного позову – залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредо» задоволити частково. 
Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року в частині позовних вимог кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати. 
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Кредо» 131013,12 грн заборгованості по тілу кредиту та 14390,16 грн по процентах за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року, а всього 145403,28 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 01 липня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                                Л.В. Василишин 
Судді:                                                                                В.Д. Фединяк
                                                                               І.О. Максюта