Справа № 134/1710/21
Провадження № 22-ц/801/477/2022
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста  О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року	Справа № 134/1710/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника відповідача  ОСОБА_1 - адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року, ухвалене суддею цього суду Контаниста О.О., зі складанням його повного тексту 28 грудня 2021 року,

встановив:
У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі - ТОВ «Кредитсервіс») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обгрунтований тим, що 05 серпня 2019 року між сторонами було укладено кредитний договір № 190801-001.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 30000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором.
Згідно п. 2.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно графіку, передбаченого договором.        
Відповідно до п. 6.1.1.2 Кредитного договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту, строк виплати якого не настав, в повному обсязі у разі затримання сплати частини кредиту або процентів щонайменше на календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці.
У відповідності до п. 4.2 Кредитного договору, плата за користування кредитом складає 5,0 % в місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягуються разові проценти у розмірі 5,0 % від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника.
На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.
В свою чергу відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 21 липня 2021 року заборгованість за кредитним договором становить 53618,32 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 20000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 30000,00 грн.; заборгованості за 3 % річних за користування кредитом - 225,82 грн.; заборгованості за штрафами і пенями - 1200 грн.; заборгованості за інфляційними втратами - 2192,50 грн.
В порядку досудового врегулювання спору відповідачу направлялася досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості, яка не була отримана адресатом. 
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 53618,32 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.
Рішенням Крижопільського районного суд Вінницької області від 28 грудня 2021року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором № 190801-001 від 05 серпня 2019 року в розмірі 53618,32 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімнадцять гривень 32 копійки), яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 20000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 30000,00 грн.; заборгованості за 3 % річних за користування кредитом - 225,82 грн.; заборгованості за штрафами і пенями - 1200 грн.; заборгованості за інфляційними втратами - 2192,50 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями кредитного договору № 190801-001 від 05 серпня 2019 року, платіжного доручення № 283 від 05 серпня 2019 року, випискою з особового рахунку за кредитним договором № 190801-001 від 05 серпня 2019 року. Розмір заборгованості відповідача відображено у детальному розрахунку та не спростований ним. 
В апеляційній скарзі представник відповідача  ОСОБА_1 - адвокат Клюєва Ірина Станіславівна просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позову.
Зазначив, що оскаржуване рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права.
У апеляційній скарзі зазначено, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження заборгованості у заявленому розмірі, а судом в порушення норм чинного законодавства було зроблено висновки про наявність заборгованості за відсутності первинних документів.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Судом першої інстанції встановлено, що05 серпня 2019 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 190801-001.
Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором.
У відповідності до п. 4.2 Договору, плата за користування кредитом складає 5,0 % в місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягуються разові проценти у розмірі 5,0 % від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача.
Відповідно до п. 2.2. Договору, відповідач зобов`язався повернути кредит та здійснити плату за його користування до 05 серпня 2020 року, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
05 серпня 2019 року відповідачем також був підписаний паспорт кредитного продукту «12 місяців», в якому вказані умови кредитування: сума кредиту - 30000 грн., строк кредитування - 12 місяців, процентна ставка - 112,73 % річних, спосіб надання кредиту -безготівковий (а. с. 6). Своїм підписом відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, які перерахував на картковий рахунок відповідача, зазначений в Договорі. Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням № 283 від 05.08.2019 року про перерахування відповідачу кредитних коштів по договору № 190801-001 з вирахуванням комісії за оформлення в сумі 1500 грн. (а. с. 7).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, станом на 21 липня 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 190801-001 від 05.08.2019 року становить 53618,32 грн., з яких: 20000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 30000,00 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом; 1200 грн. - заборгованість за пенею та штрафом; 225,82 грн. - заборгованість за ставкою 3 % на кредитну заборгованість; 2192,50 грн. - заборгованість за інфляційними втратами. 
Дана заборгованість відповідача за кредитним договором також підтверджується випискою з його особового рахунку (а. с. 14).
Таким чином, відповідач належним чином не виконував зобов`язання за Договором та не вносив щомісячні платежі згідно з Графіком платежів.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем було сплачено по кредитному договору 16000 грн. (04.09.2019 - 4000 грн., 05.10.2019 - 4000 грн., 05.11.2019 - 4000 грн., 05.12.2019 - 4000 грн.), з них: на тіло кредиту - 10000 грн., на проценти за користування кредитом - 6000 грн. 
Таким чином, розрахунок заборгованості здійснений позивачем з врахуванням сплачених відповідачем коштів по кредитному договору.
У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, TOB «Кредитсервіс» направляло йому досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за № 1/2021 від 28 липня 2021 року, яка не була вручена відповідачу та повернулася за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями кредитного договору № 190801-001 від 05 серпня 2019 року, платіжного доручення № 283 від 05 серпня 2019 року, випискою з особового рахунку за кредитним договором № 190801-001 від 05 серпня 2019 року.
Розмір заборгованості відповідача відображено у детальному розрахунку та не спростований відповідачем
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, у зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог позивача.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.
Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.
Внаслідок цього відповідно до ст. 141 ЦПК України підстав для розподілу судових витрат немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 - адвоката Клюєвої Ірини Станіславівнизалишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року- без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                          І.В. Міхасішин

Судді :                                         Ю.Б. Войтко
                                                               
   І.М. Стадник