Справа № 461/2173/22                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 33/811/541/22                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі представника Львівської митниці Сичова Ю.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Львівської митниці Борисенко М.А. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2022 року, 
встановив:
цією постановою, провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0328/20900/22 від 20.02.2022 року товар, а саме: ігрову приставку SONY PLAYSTATION 5 (серійний номер CFI-1116A) нову, в заводському упакуванні з комплектуючими - повернуто власнику.
Відповідно до постанови, згідно протоколу про порушення митних правил №0328/20900/22, 20.02.2022 року, близько 00 год. 15 хв., в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» митного поста «Яворів» пункту пропуску «Краковець-Корчова» Львівської митниці прибув транспортний засіб марки RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , який слідував під керуванням ОСОБА_1 .
Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій заявив про наявність у нього телевізора марки SAMSUNG, модель LE55Q80A. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем №036», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні автомобіля виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: ігрову приставку SONY PLAYSTATION 5 (серійний номер CFI-1116A) нову, у заводському упакуванні з комплектуючими. Відповідно до висновку експерта СЛЕД Держмитслужби № 142000-3301-0187, загальна вартість вилученого товару становить 24991,20 грн.
Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано за ст.472 МК України, як не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.
Не погоджуючись з даною постановою представник Львівської митниці Борисенко М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати таку та винести нову постанову, якою визнати громадянина України ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі (штраф 24991,20 грн. та конфіскацію товару).
Зазначає, що ОСОБА_1  надав суду документ сумнівного характеру щодо вартості вилучених предметів правопорушення, оскільки з моменту запровадження справи минуло 2,5 місяці, протягом яких користуючись своїм правом передбаченим ст. 498 МК України, громадянин міг долучити такий документ раніше. Також, інформація щодо вартості нічим належно не підкріплена та ціна товару в десять разів нижча ніж у висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України від 04.04.2022 № 142000-3301-0187.
Вказує, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 366 МК України самостійно обрав «червоний коридор», який призначений для проходження громадян, а не зелений коридор призначений для проходження через митний кордон громадянами, які «нічого не мають до декларування або декларують в дозволених обсягах товар усно».
Підкреслює, що згідно висновку експертного дослідження Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України вартість товару становить 24991,20 грн., вилучений товар підлягає оподаткуванню та не входить до переліку особистих речей зазначених в статті 370 МК України.
Заслухавши виступ представника Львівської митниці Сичова Ю.В. на підтримання поданої апеляційної скарги, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечив апеляційні вимоги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що таку слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вищезазначені вимоги законодавства суддею першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 472 МК України як недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Висновок судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Своє рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суддя мотивував, зокрема, тим, що у ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 374 МК України не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді справи, даючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам у справі, прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відповідальність за яке настає у разі недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.472 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Згідно зі ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Згідно з ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.
Водночас, відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
В силу ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, серед яких, зокрема, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Згідно з положеннями ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Враховуючи наведене, зі системного аналізу норм Митного кодексу України вбачається, що вартість товару, що переміщується через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується платіжними документами, якими стверджується вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вартість товару «консоль SONY PS 5, становить 566 польських злотих, що станом на 20.02.2022 року становить 3670,96 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №TX/3459/2022 від 19.02.2022 року, виданого ТОВ «ОКСТАРК» на ім`я ОСОБА_2 , що не перевищує сумарну фактуру вартості товарів, які дозволені на переміщення через митний кордон України.
На переконання апеляційного суду, вказані платіжні документи містять усю необхідну інформацію, яка надає змогу ідентифікувати товар, його кількість та вартість, що фактично сплачена за нього.
Таким чином, при визначенні вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил суддя першої інстанції вірно врахував надану фактурну вартість, що підтверджує вартість вилученого товару, відтак доводи апеляційної скарги представника митного органу щодо безпідставності неврахування висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України не заслуговують на увагу.
Таким чином, ураховуючи те, що фактична вартість товару не перевищувала 500 євро, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 в силу вимог ч.1 ст. 374 МК України не виникло обов`язку здійснювати письмове декларування вказаного товару, що виключає склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на наведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою, а отже підстав для її зміни чи скасування та задоволення апеляційних вимог представника митного органу немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Борисенко М.А. – залишити без задоволення,  а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від10 травня 2022 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       Л.Я. Гончарук