Номер провадження: 22-ц/813/5742/22 
Справа № 947/27482/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд») про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Петренка В.С. 30 листопада 2021 року у м. Одеса,-

встановила:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/27482/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд») про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.
26 листопада 2021 року до суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» надійшла заява про стягнення з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
29 листопада 2021 року від представника позивача надійшла заява про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» без розгляду.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» було залишено без розгляду.
Заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення витрат на правову допомогу було задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» просить ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати, та постановити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення витрат на правову допомогу відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції переглядається у апеляційному порядку виключно в частині заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.
Сторони про розгляд справи на 31 травня 2022 року були сповіщені належним чином.
Заяв, клопотань на адресу Одеського апеляційного суду від сторін по справі не надходило.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення у відповідній частині нового рішення є порушення судом норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» було залишено без розгляду.
Цією ж ухвалою судом першої інстанції було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. 
Задовольняючи заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» звернулося до суду ще у вересні 2020 року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже більше року, при цьому, судом враховано співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом відповідача робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом відповідача на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт за понад рік розгляду справи у суді, ціною позову та значенням справи для сторін.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.
У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142ЦПК України). 
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. 
В залежності від конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (п. 2 ч. 2 ст. 44ЦПК України). 
Як вбачається з роз`яснень п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », - у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010 року, судом зазначено, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом. Тому, кваліфікуючи подання позову як зловживання процесуальним правом та встановлюючи негативні наслідки за такі дії у вигляді залишення позову без розгляду, тим самим сторону позбавляють гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Карела Білд» скористався своїм правом і подав заяву про залишення позову без розгляду. Отже, подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача і формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами з боку ТОВ «Карела Білд». 
Жодних інших підстав на підтвердження того, які саме дії позивача є необґрунтованими та протиправними, матеріали справи не містять. 
Колегія суддів зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. 
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17. Отже, за змістом ч.5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно процесуального обов`язку доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. 
Стаття 13 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у розгляді справи, може на власний розсуд розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору, а Кодекс передбачає право позивача на подачу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зокрема, звернення до суду з позовом - це суб`єктивне право позивача, яке гарантується Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості поданої позовної заяви. 
Відповідачем ТОВ «Артіс-Трейд» не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки крім тверджень відповідача, ні чим не підтверджено. Необґрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ч.5 ст.142 ЦПК України. Разом з тим, клопотання представника відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. 
Під час розгляду справи колегією суддів не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву, заяви про розподіл судових витрат, представництво інтересів в суді. 
Отже, відповідачем не доведено, що позивач діяв недобросовісно та подав до суду необґрунтований позов, у зв`язку із чим у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення витрат на правову допомогу. 
Вказане кореспондується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 січня 2021 у справі №521/3011/18, згідно якого для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, невірно застосував норми процесуального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи у частині, яка переглядається, у зв`язку із чим ухвала Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року підлягає скасуванню у відповідній частині із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, - 

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» – задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року – скасувати в частині задоволення заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення витрат на правову допомогу.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Трейд» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карела Білд» витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 гривень - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складений 22 червня 2022 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе