УХВАЛА

12 липня 2022 року  
м. Київ

справа №813/2950/16
адміністративне провадження №К/990/16502/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Радишевської О.Р., 
перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року
у справі №813/2950/16
за позовом ОСОБА_1 
до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону  
про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Генеральної прокуратури України, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 31 серпня 2016 року №359-вк про звільнення позивача з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України та зарахування в розпорядження Генерального прокурора України;
- поновити позивача на посаді першого заступника військового прокурора Західного регіону України з 31 серпня 2016 року;
- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача грошове забезпечення за посадою першого заступника військового прокурора Західного регіону України за час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково: 
визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 31 серпня 2016 року №359-вк про звільнення полковника юстиції ОСОБА_1 з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України на підставі пункту 3  статті 1 Закону України «Про очищення влади»  та зарахування у розпорядження Генерального прокурора України; поновлено позивача на посаді першого заступника військового прокурора Західного регіону України з 01 вересня 2016 року; зобов`язано Офіс Генерального прокурора нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100  (далі - Порядок №100), з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та позивача задоволено частково. 
Змінено абзац 4 на сторінці 9 мотивувальної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, замінивши слова «довідці про результати вивчення особової справи позивача» на слова «лист Міністерства юстиції України від 01 серпня 2016 року №456/12/25-16» та викладено абзац 5 на сторінці 9 мотивувальної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року в такій редакції: «Надаючи оцінку аргументам позивача щодо незаконності звільнення в період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає, що позивача звільнено не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а з підстав, передбачених  Законом України №1682-VII. Відтак, гарантія, передбачена частиною третьою  статті 40 КЗпП України  не поширюється на такі випадки звільнення особи, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими». Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті і в цій частині в задоволенні позову відмовлено. У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 09 червня 2021 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі №813/2950/16 у частині позовної вимоги про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за посадою першого заступника військового прокурора Західного регіону України за час вимушеного прогулу скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі №813/2950/16 залишено без змін.
Рішенням  Львівського окружного адміністративного суду  від 14 грудня 2021 року стягнуто зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 562 224,57 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону задоволено частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 14 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою стягнуто зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з  09 серпня 2019 року по 26 лютого 2020 року в розмірі 286535,55 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. У задоволенні решти  вимог, які стосуються стягнення  середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  відмовлено.
30 червня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі №813/2950/16.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої  статті 334 КАС України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Обгрунтовуючи касаційну скаргу, позивач, посилаючись на:
- пункт 1 частини четвертої  статі 328 КАС України, зазначає, що судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення без урахування висновку Верховного Суду, який викладено в постанові Верховного Суду  від 21 вересня 2017 року у справі №6-2597цс16 щодо застосування статті 235 КЗпП України відносно визначення часу вимушеного прогулу при обчисленні середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника  в разі його працевлаштування під час такого прогулу і отримання в цей період доходу або можливість/неможливість зменшення розміру компенсації за час вимушеного прогулу на суму, отриманого позивачем доходу під час перебування у вимушеному прогулі;
- пункт 2 частини четвертої    статі 328 КАС України (в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні), вказує на необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01 липня 2021 року у справі №826/17798/14 стосовно можливості застосування чергового підвищення заробітної плати прокурорів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 для коригування розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та наголошує на відмінності обставин у цій справі та у справі №826/17798/14, помилкове застосування у зв`язку з цим вимог статті 27 Закону України «Про оплату праці» в поєднанні з чинним на момент виникнення спірних правовідносин пунктом 10 Порядку №100.
Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 2 частини четвертої  статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.
У касаційній скарзі позивачем порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
Відповідно до вимог частини другої та третьої  статті 329 КАС України  учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі №380/6090/21, вмотивовані аргументи, якими скаржник обґрунтовує дане клопотання, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
Касаційна скарга відповідає вимогам  статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями  328, 329, 330,  334,  340 КАС України  в редакції  Закону №2147-VІІІ, Суд-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі №813/2950/16.
4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
5. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду  справу №813/2950/16.
6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
А.Г. Загороднюк 
 О.Р. Радишевська ,
Судді Верховного Суду