ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 825/2228/18                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від "17" січня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним і скасувати п. 7 рішення Чернігівської міської ради від 31.01.2018 № 27/VІІ-19 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального садівництва, індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів", яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 
надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування  житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018, позов задоволено повністю.
14.08.2020 позивач звернувся до суду із заявою, в порядку статей 382, 383 КАС України, в задоволенні якої ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 було відмовлено. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.12.2020 залишив вказану ухвалу суду першої інстанції без змін.
19.11.2021 позивач повторно звернувся до суду із заявою, в порядку статей 382, 383 КАС України, в якій просив:
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 825/2228/18 від 10.07.2018, зобов`язавши Чернігівську міську раду подати у місячний строк звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі № 825/2228/18;
- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 825/2228/18 від 10.07.2018;
- зобов`язати Чернігівську міську раду вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статей 14, 370, 373 КАС України, та вжити заходів щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 825/2228/18 від 10.07.2018.
Заява обґрунтована тим, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 має зобов`язальний характер та повинно бути виконаним Чернігівською міською радою. Натомість, Чернігівська міська рада в своєму рішенні від 21.03.2019 № 40/VII-10 повторно відмовила позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у задоволенні заяви відмовлено.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Чернігівською міською радою вчинено всі дії, передбачені чинним законодавством України, для виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі № 825/2228/18, оскільки питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглянуто відповідачем.
Позивач не погодився із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що відповідач в добровільному порядку не виконав рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі № 825/2228/18.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018, яке набрало законної сили, вирішено:
- визнати протиправним та скасувати пункт 7 (сьомий) рішення Чернігівської міської ради № 27/VІІ-19 від 31.01.2018 Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального садівництва, індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
- зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Обов`язковість рішень суду гарантується Конституцією і законами України та є однією з головних засад судочинства, визначених положеннями ст. 129 Конституції України.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Підставою для накладення штрафу є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.
Як встановлено, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №825/2228/18 питання надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, винесено на розгляд пленарного засідання міської ради, яке відбулося 21 березня 2019 року.
Пунктом 11 рішення Чернігівської міської ради від 21.03.2019 №40/VII- 10 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), індивідуального садівництва, будівництва індивідуальних гаражів» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви, поданої в порядку судового контролю, дійшов висновку, що Чернігівська міська рада вчинила дії, передбачені чинним законодавством України, щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №825/2228/18, оскільки розглянула питання щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки в резолютивній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №825/2228/18 зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не розглянути питання щодо можливості надання такого дозволу.
Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 у цій справі зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.
Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.
Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.
Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (п.п. 34-36 постанови ВС від 01.07.2020).
Крім того, суд першої інстанції не встановив підставу відмови позивачу в розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що впливає на правильність вирішення питання судового контролю та застосування наслідків, передбачених ст. 383 КАС України, саме у цій справі, оскільки інші підстави відмови у наданні такого дозволу можуть слугувати для звернення позивачем до суду з іншим адміністративним позовом, який буде розглянутий в окремому судовому провадженні.  
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні заяви позивача, поданої у порядку ст. ст. 382, 383 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до положень частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від "17" січня 2022 р. скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 08.06.2022.

Головуючий суддя  Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків