УХВАЛА
04 травня 2022 року
м. Київ
справа № 348/70/20
провадження № 51-1320ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2022 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
Потерпілий ОСОБА_4  звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи, обґрунтувавши їх.
Потерпілий в касаційній скарзі зазначає про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень в частині призначення ОСОБА_5 покарання факту перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, про що, за твердженням потерпілого, містяться відповідні відомості в матеріалах кримінального провадження.
Проте не обґрунтовує, яких порушень норм процесуального закону припустився суд першої інстанції, враховуючи, що за приписами ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, зокрема не вказує, 
чи зазначалось в обвинувальному акті про наявність обтяжуючої обставини, передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Водночас касаційна скарга не містить доводів про недотримання вимог матеріального або процесуального закону судом апеляційної інстанції в цій частині за наслідком перегляду оскарженого вироку в контексті приписів статей 413, 419 КПК, з огляду на межі і порядок апеляційного перегляду, визначені статтями 404, 405 цього Кодексу. 
Також в касаційній скарзі потерпілий заперечує наявність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, при цьому не обґрунтовує своїх тверджень в цій частині з посиланням на відповідні докази та матеріали кримінального провадження, на підставі яких засновані такі твердження.
Звільнення від покарання та від його відбування є інститутом кримінального права відмінним за своєю суттю від інституту призначення покарання, отже твердження про порушення вимог закону щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням мають ґрунтуватися на відповідних доводах в контексті застосування положень
ст. 75 КК, недотримання яких, за своїм змістом, є неправильним застосуванням положень закону України про кримінальну відповідальність, що в аспекті положень ст. 413 КПК є підставою до скасування або зміни судового рішення.
Приписи п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачають обов`язок зазначати у касаційній скарзі вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції. Такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. 
За змістом касаційної скарги потерпілийставить вимогу про скасування вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року та зміну ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 березня 2022 року в частині призначення ОСОБА_5 покарання.
Сформульована вимога до суду касаційної інстанції є суперечливою та не відповідає приписам ст. 436 КПК, оскільки скасування вироку суду першої інстанції потягне за собою неможливість зміни судового рішення суду апеляційної інстанції, ухваленого за наслідком перегляду вищевказаного вироку суду.
Разом з тим, з огляду на наявність у змісті касаційної скарги вимоги про скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на приписи ст. 415 КПК, яка визначає виключний перелік підстав, за наявності яких суд може призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на положення статей 433, 437 КПК, суд касаційної інстанції здійснює касаційний розгляд за касаційною скаргою про погіршення становища особи, виключно в межах доводів і вимог касаційної скарги, тому наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4  залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання. 
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3