Номер провадження: 22-ц/813/3785/22 
Номер справи місцевого суду: 522/2512/21
Головуючий у першій інстанції Кріль Х. С.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2022 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 22 червня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ: 

11 лютого 2021 року до Приморського районного суду м. Одеса звернулося з позовом АТ КБ «ПриватБанк» із врахуванням зменшення позовних вимог просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02.09.2013 року у розмірі 15 263,54 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою надання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву від 02.09.2013 року. Підписавши зазначену анкети-заяви, підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, оскільки міститься підпис відповідача на вказаній анкеті. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено 02.09.2013 року кредитний ліміт у розмірі 8000,0 грн, для користування якими видано кредитні картки. Отримавши кредитні кошти, не виконувала зобов`язання щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.01.2021 року становить 16548,14 грн, а з урахуванням часткової сплати після звернення до суду 15263,54 грн (а.с. 1-4, 85-87).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 22 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог вирішено відмовити (а.с. 108-113).
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим їй було встановлено кредитний ліміт на кредитну картку. На думку апелянта, вказане підтверджується документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів, які, як наголошує апелянт, за постановою НБУЦ № 705 мають статус первинних документів та можуть бути використанні під час урегулювання спірних питань. Також апелянт вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» було надано до суду належні та допустимі докази, зокрема надано розрахунок заборгованості, в якому зазначені суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору та відповідачем, в свою чергу, не було спростовану зазначену інформацію. Апелянт зазначає, що ним було надано до суду заяву-анкету, в якій ОСОБА_1 самостійно заповнила інформацію про себе та висловила згоду та ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. На думку апелянта, відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, у мовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, так як суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною, інша сторона лише приєднується до них.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року було відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.
Правом закріпленим статтею 360 ЦПК України сторони не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави вважати, що сторонами було обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, та належне повідомлення позичальника про умови кредитування. Разом з тим, позивачем безпідставно було включено до суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, окрім сум витрачених коштів, ще й відсотки за користування кредитом, та відповідно встановлено, що кошти витрачені відповідачем на власні потреби було внесено на банківську картку добровільну у повному обсязі, розмір яких є значно більшим від суми боргу.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 02.09.2013 року підписала заяву-анкету № б/н, на підставі якою їй було оформлено та видано банківські картки (а.с. 16-17).
Згідно довідки про зміну умов кредитування банківської картки, наданої ОСОБА_1 , 02.09.2013 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000,0 грн, 15.02.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 9500,0 грн та 04.12.2018 року - зменшено до 0 грн (а.с. 15).
Окрім того, позивачем було надано до суду виписку по картковому рахунку відповідача, в якому відображається рух коштів за період з 02.09.2013 року по 15.01.2021 року, тобто вбачається користування наданими їй грошовими коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту та здійснення погашення виниклої заборгованості, шляхом внесення платежів на картку (а.с. 58-68).
Разом з тим, зазначена анкета-заява не містить жодних відомостей щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами та відповідальності за несвоєчасне погашення виниклої заборговано (у вигляді пені та штрафу), так само як надані банком копії з витягів про Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифів не підтверджують факт доведення до клієнта їх змісту та відповідно погодження останнього з ними. Тобто, в даному випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо не обумовленості сторонами ціни договору, оскільки враховуючи правову позицію ВСУ викладену в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, згідно якої надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Окрім того, із наданого банку розрахунку заборгованості вбачається, що Банком безпідставно нараховувалися відсотки, не обумовлені сторонами, за користування кредитними коштами, подекуди навіть пеню за несвоєчасне погашення виниклої заборгованості, які в свою чергу погашалися відповідачем шляхом внесення певних грошових коштів та шляхом автоматичного погашення виниклої заборгованості. У зв`язку із неправомірним нарахуванням відсотків за користування кредитом та пені, збільшувалася загальна сума заборгованості за тілом кредиту. З наданого розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено погашення заборгованості по відсоткам та пені в загальному розмірі 17676,65 грн, що в свою чергу перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, яка становить 15263,54 грн. Тобто, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності в ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржуване рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни - відхилити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 22 червня 2021року -залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.
 
Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк
 
Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

18.04.2022 року                                                                 м. Одеса