ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року	Львів	Справа № 300/4494/21 пров. № А/857/5840/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років із урахуванням відсоткового значення розміру сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним (граничним) розміром (суддя суду І інстанції: Микитин Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 23.02.2022р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

          23.08.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. щодо зменшення відсоткового значення розміру його пенсії з 90 % до 70 % значення розміру сум грошового забезпечення та обмеження її максимального розміру 10 (десять) прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок його пенсії, виходячи з 90-відсоткового значення розміру сум грошового забезпечення, і здійснити виплату її з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.04.2019р., та не обмежувати її максимальний розмір 10 (десять) прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень понесені судові витрати (а.с.2-14).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.29-30).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.54-60).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.64-81).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі № 300/2823/20 підтверджено право ОСОБА_1 на виплату пенсії у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення.
Отже, у силу приписів ч.4 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню та вважається встановленою та обставина, що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення.
Станом на 01.04.2019р. згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії обмежувався 70 % від суми грошового забезпечення (за виключенням осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, та віднесені до 1 та 2 категорій).
Отже, підставою для зменшення основного розміру пенсії є положення ст.13 вказаного Закону, при цьому положення цієї статті застосовується при призначенні пенсії, а не під час її перерахунку.
У свою чергу, питання перерахунку пенсії врегульовано положеннями ч.4 ст.63 вказаного Закону, згідно якої усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Тобто змінною величиною при перерахунку пенсії є саме грошове забезпечення, а не його відсотковий розмір, який визначається лише при призначенні пенсії та не підлягає зміні при її перерахунку.
При цьому, зміна розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії не впливає на відсоток визначення основного розміру пенсії; змінною величиною для перерахунку пенсії є саме розмір грошове забезпечення.
Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії у відсотках від суми грошового забезпечення, оскільки у такому разі будуть порушуватись положення ст.22 Конституції України, згідно з якою при внесенні, зокрема, змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Щодо решти вимог апелянт наголошує на тому, що висновок суду про обов`язковість застосування положень законодавчих актів, якими передбачені обмеження розміру пенсії за вислугу років, є невірним, оскільки такі норми визнані неконституційними.
Так, Законом України № 848-VIII від 24.12.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» положення ст.43 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016.
Таким чином, починаючи з 20.12.2016р., є нечинною норма ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2017р., у нормі ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 01.01.2016 по 31.12.2016» замінено словами і цифрами «по 31.12.2017».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є відсутньою ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
При цьому, внесені Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Вважає, що відмова у задоволенні вимог позивача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром свідчить про незаконне втручання у право позивача на мирне володіння майном і є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також в обґрунтування своїх доводів покликається на усталену судову практику суду касаційної інстанції та Європейського Суду з прав людини.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. і отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У квітні 2018 року пенсійним органом проведено позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018р. відповідно до ст.63 вказаного Закону, постанов КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Під час проведення такого перерахунку пенсії відповідачем було зменшено основний розмір пенсії позивача у відсотках з 90 % до 70 % від суми грошового забезпечення.
Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, за результатами розгляду якого Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено рішення від 01.12.2020р. у справі № 300/2823/20, яким зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківської обл. здійснити з 01.01.2018р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 90 % відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням уже виплачених сум.
На виконання цього рішення суду відповідачем в лютому 2021 року здійснено за період з 01.01.2018р. перерахунок пенсії позивача у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення.
У подальшому рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021р. у справі № 300/2353/21, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. щодо відмови у здійсненні з 01.04.2019р. перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019р., які визначені в оновленій довідці Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 5к/вих./7.2/2206 від 08.04.2021р., та зобов`язано пенсійний орган здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі оновленої довідки № 5к/вих./7.2/2206 від 08.04.2021р., виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019р., з урахуванням проведених платежів (а.с.19-26).
Під час виконання зазначеного рішення суду відповідачем у серпні 2021 року проведено за період з 01.04.2019р. перерахунок пенсії позивачу з урахуванням підвищеного грошового забезпечення.
Під час такого перерахунку ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. основний розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. зменшено з 90 % до 70 % від суми грошового забезпечення (внаслідок чого загальний розмір нарахованої основної пенсії (з надбавками) склав 37557 грн. 07 коп.), а також обмежено виплату пенсії її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність - 18540 грн.), що підтверджується протоколом за пенсійною справою № 0906001728 Державний департамент з питань виконання покарань (а.с.27).

Не погоджуючись з таким перерахунком, позивач звернувся до відповідача із заявою-запитом щодо перерахунку та виплати йому пенсії у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення та без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2019р. (а.с.23).
За результатами розгляду цього запиту ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. скеровано лист № 0900-0202-8/302288 від 19.08.2021р., згідно якого на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021р. у справі № 300/2353/21 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019р. Оскільки розмір пенсії перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, виплата пенсії проводиться з обмеженням максимального розміру - 18540 грн. (а.с.24-26).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що у колишнього військовослужбовця, який отримав нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 05.03.2019р. на підставі постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відбулися фактичні зміни у його пенсійній справі і відповідно в правовому регулюванні зазначених відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії.
З урахуванням вказаного відпадають процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019р., ухваленій у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), так як змінилися фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин на підставі іншої постанови Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.06.2020р. в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження №Пз/9901/20/19).
Враховуючи наведене, у випадку перерахунку призначеної пенсії військовослужбовця на підставі оновленої довідки, виданої станом на 05.03.2019р., за правилами постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.
У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021р. по справі № 640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).
Такий підхід для врегулювання спірних правовідносин у цій справі, на переконання суду, є достатньо справедливим.
В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що при застосуванні різних відсотків (90 % і 70 %) із врахуванням відомостей довідок уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. і станом на 01.03.2018р. відсутнє зменшення нарахування (не виплати) розміру пенсії, а відповідно і звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019р. в розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Стосовно решти позовних вимог суд керувався тим, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Враховуючи, що перевищення у даній справі розміру пенсії мало місце 01.09.2021р. в результаті проведення перерахунку, в період дії загальної норми ч.1 ст.2 Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення вказаної статі, які визначають обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, зазначені положення Закону неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, при проведенні перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний розмір.
Відтак, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром в силу вимог аб.2 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

          Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

          Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. 
          Зокрема, відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 цього Закону (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
          Згідно з ч.2 ст.13 вказаного Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
          Частиною 4 ст.63 наведеного Закону (у редакції, чинній на момент проведення перерахунку пенсії), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до вказаного Закону, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Законом України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, якими цифри « 90» замінено цифрами « 80» (максимальний розмір пенсії).
У подальшому, Законом України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності 19.04.2014р., внесено зміни у ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими цифрове значення « 80» замінено цифрами «70» (максимальний розмір пенсії).

Отже, відповідно до змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та згідно п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р., в частині 2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» - цифрами « 70» відповідно.

          Постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» визначено умови та порядок проведення перерахунку вказаній категорії осіб.
          Так, згідно п.1 цієї постанови підлягають перерахунку пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (п.2 цієї постанови).

          Отже, із урахуванням наведеного, одним із спірних питань у розглядуваному випадку є правомірність обмеження розміру пенсії позивача 70 (сімдесят) процентами від суми грошового забезпечення, а не 90 процентів, що були визначені під час призначення спірної пенсії.

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а у разі збільшення такого відсотка – норма, чинна на момент відповідного збільшення розміру.
За своїм змістом положення ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із врахуванням змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та згідно п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р.) не можуть поширюватися на спірні правовідносини, які виникли з приводу перерахунку, оскільки останні врегульовані ст.63 названого Закону, яка є спеціальною нормою в даному випадку і підлягає до застосування при проведенні перерахунку пенсії позивача.

Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках (процентах), яка діяла на момент призначення пенсії (чи підвищення розміру відсотків грошового забезпечення), колегія суддів приходить до висновку про те, що відмова відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії в розмірі 90 процентів суми грошового забезпечення, із врахуванням редакції ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсії, не ґрунтується на вимогах закону.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 16.10.2019р. у зразковій справі № 240/5401/18, згідно якої касаційний суд дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо зменшення основного розміру пенсії до 70 % від суми грошового забезпечення. яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019р. в розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Законом України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. 
Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ч.7 ст.43 вказаного Закону (в редакції Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р.) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно із ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно п.2 резолютивної частини цього Рішення положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Приписами частини сьомої ст.43 названого Закону (у редакції Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016р., який набрав чинності з 01.01.2017р.) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Проте, частина сьома ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016р., дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є відсутньою частина сьома ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
За таких обставин, внесені Законом України № 1774 від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03.10.2018р. у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018р. у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019р. у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019р. у справі № 522/3049/17, від 14.05.2019р. у справі № 591/2109/17.

Отже, внесені Законом України № 1774 від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (яка визнана неконституційною і втратила чинність) зміни щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії, є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.
Таким чином, починаючи з 01.04.2019р., діючим законодавством не було встановлено обмежень щодо максимального розміру пенсій для категорії пенсіонерів, до яких належить позивач.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, які під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Таким чином, правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача упродовж спірного періоду були відсутніми.

Враховуючи те, що приписи ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратили чинність з часу прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016, тому дії пенсійного органу щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром є протиправним.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у часі, колегія суддів виходить з того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.
За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (пп.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення № 15-рп/2004 від 02.11.2004р.).
Конституційний Суд України в абз.2 п.4 мотивувальної частини Рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Оскільки відмова ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. викладена у листі № 0900-0202-8/30228 від 19.08.2021р., з якої позивач довідався про порушення його прав та інтересів, тому перерахунок пенсії позивача слід провести із дотриманням строків, визначених ч.3 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком).

          Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.
При цьому, слід визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., яка викладена у листі № 0900-0202-8/30228 від 19.08.2021р., щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 5к/вих./7.2/2206 від 08.04.2021р., із урахуванням 90 % сум грошового забезпечення (згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі № 300/2823/20) та без обмеження максимальним (граничним) розміром пенсії; зобов`язати відповідача здійснити, починаючи з 01.04.2019р., перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії за вислугу років позивачу на підставі оновленої довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 5к/вих./7.2/2206 від 08.04.2021р., із урахуванням 90 % сум грошового забезпечення (згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі № 300/2823/20) та без обмеження максимальним (граничним) розміром пенсії.
Решта позовних вимог задоволенню не підлягає за безпідставністю.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. судові витрати в розмірі 908 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.1) та 1362 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.83); всього – 2270 грн.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача всю суму сплаченого судового збору, оскільки, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних рішень суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено на користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно із способом захисту порушених прав. Також з таких умов правильним є застосування принципу визначення розміру судових витрат (виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог, який стосується часткового задоволення судом вимог немайнового характеру, за якого визначити у відсотковому відношенні суму судового збору є неможливо).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення частини позовних вимог, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022р. в адміністративній справі № 300/4494/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл., яка викладена у листі № 0900-0202-8/30228 від 19.08.2021р., щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 5к/вих./7.2/2206 від 08.04.2021р., із урахуванням 90 (дев`яносто) % сум грошового забезпечення (згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі № 300/2823/20) та без обмеження максимальним (граничним) розміром пенсії;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. здійснити, починаючи з 01.04.2019р., перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 5к/вих./7.2/2206 від 08.04.2021р., із урахуванням 90 (дев`яносто) % сум грошового забезпечення (згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020р. у справі № 300/2823/20) та без обмеження максимальним (граничним) розміром пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. (місцезнаходження: 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, буд.15; код ЄДРПОУ 20551088) на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 1362 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги; всього – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор 	
Дата складання повного тексту судового рішення: 25.05.2022р.