УХВАЛА

18 липня 2022 року 
м. Київ

справа № 826/6526/14
адміністративне провадження № К/990/17600/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі №826/6526/14 за позовом Приватного підприємства "Крона Парк" до Головного управління ДПС у м. Києві (правонаступник ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

          Приватне підприємство "Крона Парк" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
          Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2014 відмовлено повністю у задоволенні позову приватного підприємства «Крона-парк».
          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Крона-парк» задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2014 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов Приватного підприємства «Крона-парк» задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 17.05.2013 № 0002442260, № 0002452260.
          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.07.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
          Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2016 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 17.05.2013 № 0002442260 та № 0002452260 прийняті Державною податковою інспекцією у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.
          Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2016 залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2016 залишено без змін.
          До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась (Головне управління ДПС у           м. Києві) із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2016.
          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2021, залишену без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 заяву повернуто без розгляду.
           11.07.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у            м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі № 826/6526/14, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
          При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.
          Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
          Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
          Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
          Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
          Скаржник у касаційній скарзі зазначає, про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
          Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
          Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. 
          Отже, перевіркою змісту вдруге поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Крім того, вона є ідентичною за змістом раніше поданої касаційної скарги. 
          Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
          Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
          Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
          Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
          За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.
          Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

          Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі № 826/6526/14 повернути особі, яка її подала.
          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В.П. Юрченко