Справа № 143/53/22
Провадження № 22-ц/801/902/2022
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року	Справа № 143/53/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Ковальчука О. В.,
суддів:                Сала Т. Б., Якименко М. М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 24 лютого 2022 року суддею цього суду Бойком А. В., дата складення повного тексту невідома, 

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи його тим, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2010 року у справі № 2-18/2010 р. стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 300,00 грн на місяць. Проте, вказаний розмір аліментів не дозволяє позивачу матеріально забезпечити життєві потреби доньки та є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Пославшись на викладене та на те, що відповідач має гарний стан здоров`я, який дозволяє йому працювати, інших неповнолітніх дітей та осіб, яким сплачує аліменти не має, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, пославшись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07 вересня 2007 року Виконкомом Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 5).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 січня 2011 року розірвано (а. с. 7). 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2009 року до досягнення донькою повноліття (а. с. 6). 
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області №19-301 від 04 січня 2022 року  ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і до складу її сім`ї входять: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 8).
Згідно з довідкою №980 від 28 грудня 2021 року, виданою Центром управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА (№7 Погребище) ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПСЗН Вінницької РДА (№7 Погребище) та отримує допомогу, яка за період з липня 2021 року по грудень 2021 року склала 1437 грн. (а. с. 11). 
Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 540 від 28 грудня 2021 року підтверджується, що інших доходів, крім соціальних виплат ОСОБА_1 за ІІ та ІІІ квартали 2021 року не отримувала (а. с. 10). 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становив: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень.
Керуючись наведеними нормами матеріального права, встановивши обставини справи, врахувавши необхідність якнайкращого забезпечення інтересів дитини та факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зміни та збільшення розміру стягуваних на користь позивача аліментів з 300,00 грн, які на сьогоднішній час є явно недостатніми для утримання дитини 14 років, до 1/4 розміру всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач добровільно сплачує аліменти не має заборгованості з їх сплати, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину встановлено ст. 182 СК України, однак 300 грн, які сплачував ОСОБА_2 , є недостатніми та не відповідають вимогам закону. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було повідомлено належним чином про дату та час розгляду справи, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме супровідним листом від 21 січня 2022 року (а. с. 15), з якого видно, що йому направлялась копія ухвали про відкриття провадження та судова повістка, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до відмітки на якому, зазначені процесуальні документи ОСОБА_2 отримав 28 січня 2022 року (а. с. 16). 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції можливості відповідачу належним чином підготуватись до розгляду справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення у цій справі судом першої інстанції ухвалене 24 лютого 2022 року, а отже з дня отримання ухвали про відкриття провадження - 28 січня 2022 року, до дня вирішення спору по суті  ОСОБА_2  мав достатньо часу для підготовки заперечень щодо позовних вимог та надання доказів, які стосуються суті спору. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                        О. В. Ковальчук

Судді                                                                 Т. Б. Сало

       М. М. Якименко