Ухвала
 
04 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 632/1378/21
провадження № 61-6957ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про визнання права на забезпечення та встановлення індивідуального газового лічильника, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі - АТ «Харківгаз»), в якому просив визнати за ним право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок відповідача та зобов`язати останнього здійснити встановлення в його квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуального газового лічильника взамін знятого на повірку та прийняти на облік.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 до АТ «Харківгаз» про визнання права на забезпечення та встановлення індивідуального газового лічильника, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , право на забезпечення індивідуальним газовим лічильником роторного типу за рахунок АТ «Харківгаз».
Зобов`язано АТ «Харківгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» здійснити встановлення в квартирі побутового споживача природного газу ОСОБА_1 індивідуального газового лічильника роторного типу за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з АТ «Харківгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Рішення мотивовано тим, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність обов`язку відповідача щодо встановлення індивідуального лічильника роторного типу взамін знятого на повірку та прийняття його на облік, що, у свою чергу, забезпечить захист прав ОСОБА_1 , як споживача, у частині не нав`язування несприятливих умов одержання послуг, які ставлять споживача (позивача) у нерівне становище порівняно з іншими споживачами.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Харківгаз» залишено без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2021 року залишено без змін.
21 липня 2022 року АТ «Харківгаз» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року в указаній вище справі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та      394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. 
Предметом позову у цій справі є визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення, встановлення індивідуальних газових лічильників в порядку захисту прав споживачів.
Справа є незначної складності та, виходячи із приписів частини четвертої статті                         274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що відсутня практика Верховного Суду з питання застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.
Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.
Зазначені посилання заявника у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес необґрунтовані належним чином та не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2021 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про визнання права на забезпечення та встановлення індивідуального газового лічильника, зобов`язання вчинити певні дії. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді: '                                                                                                                     Є. В. Петров
            А. І. Грушицький
                                                                                                                                  І. В. Литвиненко