ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р.                                                                  Справа №907/595/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача)                                        Якімець Г.Г.
Суддів:                                                                      Бойко С.М.
          Малех І.Б.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Можайського 30”, б/н від 27 січня 2022 року
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року (суддя Андрейчук Л.В.)
у справі №907/595/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ужгородліфтсервіс”, м. Ужгород
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Можайського 30”, м.   Ужгород
про стягнення 70   411,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

27.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Ужгородліфтсервіс”  звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Можайського 30” про стягнення заборгованості в розмірі 70   411,26 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконував обов`язки за договором на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів №29/2019 від 01.04.2019 в частині оплати вартості робіт, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період з травня по грудень 2020 року включно в розмірі 70 411,26 грн.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2021 року у справі №907/595/21 (суддя Л.В. Андрейчук) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ужгородліфтсервіс» - 70 411,26 грн. заборгованості та 2   270,   00 грн. сплаченого судового збору (а.с. 101-107).
Рішення суду мотивоване тим, що 01 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ужгородліфтсервіс» (Підрядник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30» (Замовник) укладено договір №29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів, за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника відповідно до додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Суд вказав, що матеріали справи не містять доказів дострокового розірвання сторонами договору у встановленому порядку, а відтак, відповідач мав обов`язок щомісячно сплачувати встановлену п. 2.1 договору договірну вартість послуг 9 688,42 грн. на місяць. При цьому, сам факт непідписання відповідачем актів прийому виконаних робіт за липень-грудень 2020 року не може свідчити про відсутність обов`язку з їх оплати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСББ «Можайського 30» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, ухваленим із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що позивач не здійснював ремонт ліфтів будинку № 30 по вулиці Можайського у м.   Ужгороді. З лютого 2020 року позивач на аварійні виклики мешканців будинку та представників Правління ОСББ не реагував належним чином, затримував виконання аварійних робіт. Саме це було передумовою звернення відповідача про розірвання договору. Скаржник вказує, що з серпня 2020 року позивач не звертався до ОСББ з актами прийому виконаних робіт, відтак відповідач і не міг їх підписати за період з 1 серпня по 31 грудня 2020 року. ОСББ вимушено було в жовтні 2020 року укласти договір з іншою підрядною організацією на виконання ремонтних робіт ліфтів у будинку. Скаржник наголошує, що суд першої інстанції позбавив відповідача права на участь в процесі та подання своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що є складовою права на доступ до суду. На думку скаржника, місцевий господарський суд хибно встановив правову природу договору, укладеного між сторонами та суть спірних правовідносин. Також, помилковим є висновок суду, що договір не було розірвано за пропозицією ОСББ від 01.06.2020, і позивачем послуги надавались до 31 грудня 2020 року. Просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2021 у справі № 907/595/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ухвалою суд першої інстанції від 02.08.2021 було відкрито провадження у даній справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і встановлено строки для подання заяв по суті спору. Дана ухвала була надіслана судом 04.08.2021 на юридичну адресу відповідача, яка вказана позивачем у позовній заяві, а саме: вул. Можайського, буд. 30, м. Ужгород, рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Поряд з тим, 08.09.2021 ухвала суду була повернута підприємством зв`язку на адресу суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивач наголошує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 справа № 910/22873/17 та від 14.08.2020 справа № 904/2584/19). Позивач зауважує, що з метою обґрунтування підстав для задоволення апеляційної скарги відповідачем долучаються додатки, що не пов`язані з вимогами до форми і змісту апеляційної скарги, а відносяться до категорії доказів. Просить залишити без змін рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.10.2021 у справі №907/595/21, апеляційну скаргу ОСББ “Можайського 30” - без задоволення.
 
Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі № 907/595/21 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2021 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті   270  Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обставини справи

01 квітня 2019 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30» (Замовник) та ТзОВ «Ужгородліфтсервіс» (Підрядник) укладено договір №29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів. Відповідно до розділу 1 договору Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника відповідно до додатку №1, який є невід`ємною частиною договору (а.с. 10-12).
Згідно із п. 2.1 договору щомісячна оплата робіт згідно з договором, визначена за узгодженням сторін на день його укладення, складає 9   688,42 грн.
У відповідності до розділу 3 договору Підрядник, зокрема зобов`язується: забезпечити безпечну та безперебійну роботу ліфтів і диспетчерських систем відповідно до положень «Про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів» і «Про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію системи ОДС (ОДЗ)»; сприяти виявленню осіб, які порушують правила експлуатації, допускають навмисне псування ліфтового та диспетчерського обладнання, інформувати Замовника для прийняття заходів по усуненню виявлених порушень; усувати неполадки в роботі ліфтів і систем диспетчеризації, передбачені в п. 5.6, за додаткову оплату (підпункти 3.1.1, 3.1.6, 3.1.9 пункту 3.1 договору).
Замовник, зокрема зобов`язується: забезпечити збереження ліфтового і диспетчерського обладнання, підписувати акти простою ліфтів (підпункти 3.2.7, 3.2.9 пункту 3.2 договору).
Порядок розрахунків між сторонами врегульовано в розділі 5 договору. Зокрема, відповідно до п.п. 5.1 - 5.3 договору у кінці поточного місяця (не пізніше 25 числа) Підрядник дає Замовнику акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості. Замовник підписує акти, засвідчує підписом і печаткою та у 3-х денний строк повертає 1 примірник акта Підряднику. Замовник зобов`язаний на протязі 10 днів з моменту підписання акта виконаних робіт оплатити роботи.
Пунктами 7.1, 7.2 договору сторони обумовили, що договір діє з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Якщо за два місяці до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим ще на річний строк.
Зміна договірних умов допускається за взаємною згодою сторін у письмовій формі (п.   7.4 договору).
Надання позивачем відповідачу передбачених договором послуг в період з травня 2020 року по червень 2020 року включно підтверджується підписаними сторонами актами прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та ОДС №198 за травень 2020 року (на суму 10 388,42 грн.), № 241 за червень 2020 року (на суму 10 338,95 грн.) (а.с.   20, 21).
Також, в матеріалах даної господарської справи містяться копії актів прийому виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та ОДС: за липень 2020 року №291 (на суму 8 212,09 грн.); за серпень 2020 року №341 (на суму 8 304,36 грн.); за вересень 2020 року №383 (на суму 8 304,36 грн.); за жовтень 2020 року №438 (на суму 8 304,36 грн.); за листопад 2020 року №474 (на суму 8 304,36 грн.); за грудень 2020 року №528 (на суму 8   304,36 грн.) (а.с. 13, 27, 29, 30, 37, 40). Дані акти відповідачем – Замовником не підписані.
Відповідно до заяви від 21.09.2020 року відповідач зобов`язався виплатити позивачу борг за травень-червень 2020 року за умови виконання додаткових робіт, що зафіксовані на додатку до даної заяви (а.с. 18-19).
01.06.2020 відповідач надіслав на адресу позивача лист, в якому просив відповідно до п. 7 укладеного договору на технічне обслуговування та утримання ліфтів, розірвати договір з 1 серпня 2020 року (а.с. 35).
02 жовтня 2020 року позивачем надіслано відповідачу (отримано останнім 05.10.2020 року) повідомлення про заборгованість №7 від 02.09.2020 року, за змістом якого відповідача повідомлено про наявність заборгованості в розмірі 4 1337,25 грн., а також про необхідність повернення підписаних Замовником актів виконаних робіт за березень-вересень 2020 року (а.с. 24-25).
Листом-відповіддю №8 від 05.10.2020 року надісланим на адресу ОСББ «Можайського 30», ТзОВ «Ужгородліфтсервіс» відмовилось від вимоги про розірвання договору № 29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.04.2019, з підстав відсутності визначених законом та договором підстав для його дострокового розірвання (а.с. 32-33).
Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 70   411,26 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні  договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
          Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
          Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Як встановлено судом, між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30» (Замовник) та ТзОВ «Ужгородліфтсервіс» (Підрядник) укладено договір №29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.04.2019, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника відповідно до додатку №1, який є невід`ємною частиною договору.
За приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Зокрема, надання позивачем відповідачу передбачених договором послуг в період з травня 2020 року по червень 2020 року включно, підтверджується підписаними сторонами актами прийому виконаних робіт №198 за травень 2020 року (на суму 10388,42 грн.), за червень 2020 року (на суму 10338,95 грн.).
Щодо актів прийому виконаних робіт за липень 2020 року №291 (на суму 8212,09   грн.), за серпень 2020 року №341 (на суму 8304,36 грн.), за вересень 2020 року №383 (на суму 8304,36 грн.), за жовтень 2020 року №438 (на суму 8304,36 грн.), за листопад 2020 року №474 (на суму 8304,36 грн.), за грудень 2020 року №528 (на суму 8304,36 грн.), які відповідачем не підписані, колегія суддів враховує таке.
Згідно із ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).
Наведені норми права містять презумпцію обов`язку замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Зазначення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що матеріали даної господарської справи не містять будь-яких доказів наявності обґрунтованих заперечень відповідача щодо обсягу чи якості послуг, які йому надавалися за договором та перелічені в актах прийому виконаних робіт за липень-грудень 2020 року, а акти прийому виконаних робіт за травень-червень 2020 року з більшою вартістю послуг на місяць ніж це зазначено в п. 2.1 договору підписані відповідачем у справі.
Долученим скаржником до апеляційної скарги додаткам, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки, оскільки такі місцевому господарському суду не надавались.
Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про помилковість висновку місцевого господарського суду, що договір № 29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.04.2019 не було розірвано за пропозицією ОСББ від 01.06.2020, і позивачем послуги надавались до 31 грудня 2020 року, враховуючи наступне.
Як зазначалось вище, пунктами 7.1, 7.2 договору сторони обумовили, що договір діє з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Якщо за два місяці до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим ще на річний строк.
Зміна договірних умов допускається за взаємною згодою сторін у письмовій формі (п.   7.4 договору).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач 01.06.2020 року надіслав на адресу позивача лист, в якому просив відповідно до п. 7 укладеного договору на технічне обслуговування та утримання ліфтів, розірвати договір з 1 серпня 2020 року.
Листом-відповіддю №8 від 05.10.2020 року надісланим на адресу ОСББ «Можайського 30», ТзОВ «Ужгородліфтсервіс» відмовилось від вимоги про розірвання договору № 29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.04.2019, з підстав відсутності визначених законом та договором підстав для його дострокового розірвання.
З огляду на умови договору № 29/2019 на повне технічне обслуговування, ремонт ліфтів від 01.04.2019 погоджені сторонами та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладений сторонами договір був продовжений на річний строк 2020 рік в порядку п. 7.2 даного договору, сторонами у встановленій договором письмовій формі достроково розірваний не був та в період дії договору №29/2019 позивачем надавалися відповідачу обумовлені послуги з організації і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах Замовника відповідно до додатку №1 до договору.
Щодо доводів скаржника, що суд першої інстанції позбавив відповідача права на участь в процесі та подання своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що є складовою права на доступ до суду, колегія суддів враховує таке.
Як видно з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Закарпатської області від 02.08.2021 року про відкриття провадження у справі № 907/595/21 була надіслана судом 04.08.2021 на юридичну адресу відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30», яка вказана і позивачем у позовній заяві, а саме: вул.   Можайського, буд. 30, м. Ужгород, 88000, рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень (а.с. 95-96).
Поряд з тим, 08.09.2021 ухвала суду від 02.08.2021 була повернута Підприємством зв`язку на адресу суду із відміткою працівника поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 99-100).
Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 і які регулюють відносини між ними.
Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Рекомендовані поштові відправлення з позначкою “Судова повістка”, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку “адресат відсутній за вказаною адресою”, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).
Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Виходячи з системного аналізу ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил вбачається, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
Водночас, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника, що місцевий господарський суд хибно встановив правову природу договору, укладеного між сторонами, разом з тим неправильна кваліфікація правової природи договору не призвела до прийняття неправильного рішення судом першої інстанції.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2021 у справі №907/595/21.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

                                        ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Можайського 30”, б/н від 27 січня 2022 року залишити без задоволення, рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.10.2021 року у справі № 907/595/21 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                   Якімець Г.Г.
Суддя                                                                                          Бойко С.М.
Суддя                                                                                          Малех І.Б.