ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2022 року           справа №200/8170/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі  № 200/8170/21 (головуючий І інстанції Голуб В.А. ) за позовом ОСОБА_1  до  Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії ,- 

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної допомоги при народженні дитини з 17 жовтня 2019 року;
зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної допомоги на дітей як одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї за період з 08 листопада 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року та від 29 жовтня 2020 року позивачці було нараховано та виплачено державну допомогу при народженні дитини,  допомогу на дітей як одинокій матері та державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї. Однак,  при нарахуванні та виплаті вказаних вище виплат Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради не було застосовано положення Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”, у зв`язку з чим ОСОБА_1 отримала вказані вище грошові кошти без компенсації, встановленої зазначеним Законом, що, на її думку, є порушенням ст. 44 Конституції України щодо непорушності права приватної власності.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради щодо не нарахування не невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги при народженні дитини, допомоги одинокій матері та допомоги малозабезпеченій сім`ї.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної допомоги при народженні дитини за період з 17 жовтня 2019 року по червень 2020 року.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної допомоги на дітей як одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї за період з 08 листопада 2019 року по квітень 2021 року.
Вирішено питання судових витрат. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставина справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Управління вважає, що в разі нарахування суми доходу за рішенням суду, підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.
Визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
Оскільки рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2020 по справі № 200/14773/19-а, від 29.10.2020 у справі № 200/8465/20-а виконані Управлінням своєчасно, тобто в межах одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили, тому не має підстав для застосування положень Закону у вигляді порушення строків виплати нарахованих доходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 жовтня 2013 року Єнакіївським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області), РНОКПП НОМЕР_2 та є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 24 вересня 2019 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області) (а.с.9-10, 12-13).
Відповідно до довідки від 11 жовтня 2019 року № 1419-5000211682 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування позивачки: АДРЕСА_1 (а.с.11).
17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою встановленої форми про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме: допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
25 жовтня 2019 року уповноваженою особою Управління складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, в якому зазначено, що ОСОБА_1 на момент перевірки знаходилась за вказаною адресою, ВПО ОСОБА_2 вдома не була, залишено письмове повідомлення.
Згідно з витягом з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території міста Бахмут від 05.11.2019 року № 42 з питань призначення (відновлення) державної допомоги згідно з Законом України від 21.11.1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», з питань призначення (відновлення) державної допомоги згідно з Закону України від 01.06.2000 року № 1788-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», відмовлено ОСОБА_1 в призначенні соціальних виплат.
Рішеннями від 08 листопада 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги на підставі виписки з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м. Бахмут від 05.11.2019 року № 42 (не підтверджено фактичне місце проживання).
Відповідно до повідомлень Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 08.11.2019 року № 20823, ОСОБА_1 відмовлено в наданні допомоги при народженні дитини, допомоги на дітей одиноким матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на підставі виписки з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м. Бахмут від 05.11.2019 року № 42 (не підтверджено фактичне місце проживання).
Зазначені вище обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/14773/19-а, яким позов було задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 08 листопада 2019 року про відмову ОСОБА_1 в наданні державної допомоги при народженні дитини, наданні допомоги на дітей одиноким матерям та наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. 
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за її заявою від 17 жовтня 2019 року. 
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 жовтня 2019 року про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні (а.с.29-36).
Вказане судове рішення набрало законної сили 19.05.2020 на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 (а.с.51-57).
У червні 2020 року відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачці допомоги при народженні дитини у розмірі 19 780, 00 грн (а.с.78).
26 травня 2020 року відповідачем повторно відмовлено позивачці в призначенні державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та малозабезпеченим сім`ям, про що винесено рішення № 18.
Правовою підставою для прийняття рішення є протокол засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м. Бахмут від 26.05.2020, оскільки не підтверджене фактичне місце проживання позивачки разом з дитиною.
Зазначені вище обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/8465/20-а, яким задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 26 травня 2020 року № 18 про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги на дітей як одинокій матері та наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. 
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу на дітей як одинокій матері та державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 08 листопада 2019 року. 
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради виплатити ОСОБА_1 заборгованість з державної допомоги на дітей як одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї за період з 08 листопада 2019 року (а.с.37-43).
Вказане судове рішення набрало законної сили 02.03.2021 на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 (а.с.45-49).
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/8465/20-а, у квітні 2021 року відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачці допомоги одиноким матерям у розмірі 7 735, 31 грн та допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 9 387, 66 грн (а.с.79-80).
При нарахуванні та виплаті заборгованості з вищевказаних соціальних допомог, відповідачем  не було нараховано компенсацію втрати частини доходів, що і слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що несвоєчасна виплати суми боргу, який є доходом в розумінні ст. 2 Закону №2050-ІІІ, відбулася з вини органу, що нараховує і виплачує пенсію, в зв`язку з чим наявні  підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходу. 
Оцінка суду. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини другої ст. 46 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV  нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати” №2050-ІІІ   підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Таким чином,  право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація  громадянам  втрати  частини доходів у зв`язку з порушенням  строків  їх  виплати  (далі  -  компенсація) провадиться  у  разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами  у  цьому  Законі  слід  розуміти грошові доходи громадян,  які вони одержують на території України і які не  мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після  утримання  податків  і  обов`язкових  платежів)  на індекс  інфляції  в  період  невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться)( стаття 3 Закону № 2050).
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2001 р. № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ  і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Пунктом 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток “нарахованого, але не виплаченого грошового доходу” за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2018 року у справа №521/940/17.
Аналіз вказаних норм свідчить, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Судами встановлено, що відповідачем протиправно не було призначено  та виплачено ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за її заявою від 17 жовтня 2019 року, тобто саме з цього часу позивачка і набула право на компенсацію втрати частини доходів.
Крім того, відповідачем протиправно не було призначено  та виплачено ОСОБА_1 допомогу на дітей як одинокій матері та державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 08 листопада 2019 року, тобто саме з цього часу позивачка і набула право на компенсацію втрати частини доходів.
Виплата вказаних сум підтверджується матеріалами справи, не заперечується відповідачем та не є спірною обставиною в даній справі.
При цьому, виплата допомоги при народженні дитини відбулась у червні 2020 року, а виплата допомоги одинокій матері та допомоги малозабезпеченій сім`ї - у квітні 2021 року. Тобто саме по вказаний час і мала бути нарахована компенсація втрати частини доходів.
Отже, виплата суми заборгованості соціальних допомог позивачці здійснено, відтак наявна виплата основної суми доходу в розумінні статей Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за наявності якої можлива виплата суми компенсації.
З урахуванням викладеного суд погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі  № 200/8170/21 – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі  № 200/8170/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 11 липня 2022 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повний текст судового рішення складено та підписано 11 липня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                    І.Д. Компанієць

Судді                                                                                             А.В. Гайдар

                                                                                                      Е.Г. Казначеєв