ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4308/22 Справа № 202/7402/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       01 червня 2022 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В : 

У листопаді 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що відповідно до укладеного 17.09.2020 року договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 17.10.2021 року має заборгованість у загальному розмірі 10 858, 68 грн., з яких: 7 839, 49 грн. - заборгованість за кредитом; 3 019, 19 грн. - заборгованість за відсотками.
Вказану суму кредитної заборгованості Банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимогАкціонерного товариства «Акцент-Банк».
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. 
В апеляційній скарзі акціонерне товариство «Акцент-Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому останнього повідомлено про умови кредитування з використанням кредитної картки.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати.
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Акцент-Банк», колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, колегією суддів встановлено, що в анкеті-заяві від 17 вересня 2020 року сума кредитного ліміту не зазначена. 
Однак, відповідно до виписки про рух коштів по картці відповідача встановлено, що останній користувався кредитною карткою. (а.с.51)
Зазначена виписка була додана апелянтом до апеляційної скарги та приймається до уваги колегією суддів, оскільки даний спір був розглянутий судом першої інстанції без участі сторін.
Відповідно до розрахунку банку, сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 7839,49 грн.
Свого розрахунку відповідач не надав.
Враховуючи факт отримання кредитних коштів та їх використання відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Встановивши факт отримання відповідачем кредиту, який останнім не спростовано, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7839,49 грн.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості за відсотками з підстав їх недоведеності.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст. 3 ЦК України.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Колегія суддів приходить до висновку про недоведеність банком, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків та штрафів за неналежне виконання зобов`язання.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. 
На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі не встановив фактичні обставини, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку в повному обсязі. 
Оскаржуване рішення, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог Банку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволених позовних вимог, у розмірі 4097,35 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд - 

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»задовольнити частково.
Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2022 року скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 7839,49 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 4097,35 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:         Н.М. Деркач

       М.М. Пищида

       І.Ю. Ткаченко