П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/17721/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Мультян М.Б.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
30 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Оскаржуваною ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з неусуненням недоліків ухвали від 13.12.2021 про залишення позовної заяви без руху.
Не погоджуючись з таким рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.
На підставі приписів ст. 312 КАС України, апеляційну скаргу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 13.12.2021 залишились без належного виконання, оскільки позивачем не наведено будь-яких переконливих доказів і не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причин, не конкретизовані позовні вимоги, а також не виконані вимоги ухвали суду щодо надання засвідчених належним чином копій документів, що долучені до позовної заяви.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 4 ст. 169, ч.2 ст. 123 КАС України, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до ухвали від 13.12.2021 року, судом першої інстанції виявлено наступні недоліки позовної заяви:
- позовна заява подана із пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, при цьому, не подано заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску;
- разом із позовною заявою не подано доказу сплати судового збору;
- не конкретизовано, яку саме бездіяльність відповідачів позивач вважає протиправною і такою, що порушує його права та законні інтереси;
- до позовної заяви не додані копії усіх документів, що долучені до позовної заяви, необхідні для направлення таких відповідачам;
- додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином;
- у поданій позовній заяві відсутнє письмове підтвердження про те, що до суду не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;
- не надані докази, на підтвердження подачі та підписання позову саме позивачем, який зазначає, що проживає в Португалії .
30.12.2021 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву щодо виконання вимог ухвали суду від 13.12.2021 про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.01.2022 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та неусуненням недоліків позовної заяви. У вказаній ухвалі від 05.01.2021 суд першої інстанції зазначив, що отримання позивачем листа від 10.03.2020 не змінює моменту, з якого починає свій відлік строк звернення до суду з цим позовом, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання пенсії.
Згідно частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Таким чином, отримання позивачем листа відповідача в січні 2021 року у відповідь на заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки позивач в прохальній частині просить зобов`язати вчинити відповідачів певні дії щодо виплат починаючи з 20.01.2016.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021  в частині обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивачем не виконані. До того ж, в апеляційній скарзі апелянт також не навів поважності причин пропуску строку звернення до суду, адже позивач просить зобов`язати відповідачів до вчинення певних дій починаючи з 20 січня 2016 року.
Крім того, апелянтом необґрунтовано причин не усунення позивачем інших недоліків позовної заяви, про які зазначено в ухвалі суду першої інстанції від 13.12.2021, а наведені в апеляційній скарзі доводи стосуються обставин, які підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті.
Таким чином, доводи апелянта на правомірність прийнятої судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви не впливають та висновків суду не спростовують.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст. 2 КАС України та ч. 4 ст. 242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Гонтарук В. М.